Справа № 346/1313/15-ц 
Провадження № 22-ц/4808/722/21 
Головуючий у 1 інстанції П`ятковський В. І. 
Суддя-доповідач Девляшевський 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 травня 2021 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
       судді-доповідача                Девляшевського В.А., 
                       суддів:                Бойчука І.В., Фединяка В.Д.,
                       секретаря                Єлісевич О.М.,
                       з участю                відповідача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк"Фінанси та кредит" до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , про звернення стягнення на предмет іпотеки, примусове виселення із житлової квартири, що обтяжена іпотекою, за апеляційною скаргою Державної іпотечної установи на ухвалу Коломийського міськрайонного суду, постановлену головуючим суддею П`ятковським В.І. 18 грудня 2020 року,
в с т а н о в и в:
Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 18 грудня 2020 року позов ПАТ "Банк"Фінанси та кредит" до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , про звернення стягнення на предмет іпотеки, примусове виселення із житлової квартири, що обтяжена іпотекою залишено без розгляду. 
Не погоджуючись із вказаною ухвалою, представник Державної іпотечної установи, подав апеляційну скаргу, оскільки вважає оскаржену ухвалу постановлену з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права. Апелянт зазначив, що 11.02.2015 між АТ “Банк “Фінанси та Кредит” та Державною іпотечною установою було укладено договір відступлення права вимоги, згідно якого остання набула всіх прав вимоги за кредитним та іпотечним договором, зокрема за кредитним договором ОСОБА_2 №1403pv3-07 від 09.08.2007. Факт переходу права вимоги за вказаним вище договором від Банку до апелянта встановлено ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 24.07.2019. Апелянт вказав, що звертався до суду із заявою про залучення правонаступника, однак місцевий суд вказаній заяві не надав правової оцінки. При цьому, жодної ухвали про задоволення заяви апелянта про процесуальне правонаступництво чи про відмову в такому задоволенні Державна іпотечна установа не отримувала. Апелянт зазначає, що мировою угодою, затвердженою ухвалою Господарського суду м. Києва від 20.01.2016 підтверджено правомірність факту набуття Державною іпотечною установою права вимоги за кредитним договором, укладеним між Банком та ОСОБА_2 . Крім того, в постанові Верховного Суду від 02.12.2019 у справі №301/1283/17 зазначено, що оскільки Державна іпотечна установа набула права вимоги на підставі договору про відступлення права вимоги від 15.02.2015 №17/4-В, то посилання заявника на те, що умови мирової угоди не виконуються, не є підставою для висновку, що переходу права вимоги не відбулося. На вказане місцевий суд, на думку апелянта, уваги не звернув, а тому просить оскаржену ухвалу скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
Учасники процесу правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направляли, що не перешкоджає перегляду справи в апеляційному порядку.
Представники ПАТ “Банк “Фінанси та кредит”, Державної іпотечної установи відповідачка Юрійчук Г.М. у засідання апеляційного суду не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Отже, є правові підстави для розгляду справи у їх відсутності.
Відповідач ОСОБА_1 в засіданні апеляційного суду пояснив, що його дружина ОСОБА_3 та він погоджуються сплатити суму кредитної заборгованості, яка за їх підрахунками може становити не більше 145000 грн. Тому він не заперечує проти розгляду справи по суті для з`ясування всіх важливих обставин та визначення прав і обов`язків сторін.
Вислухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи та перевіривши, відповідно до ст. 367 ЦПК України, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що представник позивача ПАТ “Банк “Фінанси та кредит” в судове засідання не з`являвся, про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутності не подавав. Крім того, позивача зобов`язано провести оцінку предмета іпотеки до 20.11.2020, яка не виконана без зазначення причин, а тому місцевий суд дійшов висновку про залишення позовної заяви без розгляду.
Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Зазначеним вимогам оскаржена ухвала не відповідає.
Судом встановлено, що ПАТ “Банк “Фінанси та кредит” у березні 2015 року звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, примусове виселення із житлової квартири, що обтяжена іпотекою (т.1 а.с. 2-3).
Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 18 березня 2015 року відкрито провадження у вищезазначеній справі (т. 1 а.с.16).
Встановлено, що представник відповідача ОСОБА_1 подав до суду копії документів, які засвідчують перехід права вимоги за кредитним договором від первісного кредитора АТ “Банк “Фінанси та Кредит” до Державної іпотечної установи (т.1 а.с. 163-167).
11 лютого 2015 року між Державною іпотечною установою та ПАТ “Банк “Фінанси та Кредит” укладено договір №17/4В відступлення прав вимоги, за яким Державна іпотечна установа набула всіх прав вимоги за іпотечними договорами, у тому числі по договору ОСОБА_2 , відомості про здійснення такого відступлення зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що в підтверджується відповідним Витягом (т. 2 а.с. 132-140).
Із матеріалів справи вбачається, що судові засідання, призначені на 05.02.2019, 21.03.2019, 20.05.2019 не відбулися. Представником АТ “Банк “Фінанси та Кредит” подано до суду заяви про розгляд справи без участі представника Банку (т.2 а.с. 65, 79, 105-106).
04 вересня 2019 року Державна іпотечна установа подала до суду заяву про залучення правонаступника (т.2 а.с. 144-147). Однак, ця заява місцевим судом не була вирішена.
Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 06 вересня 2019 року визначено проводити розгляд справи, призначений на 14.11.2019, в режимі відеоконференції за участі представника АТ “Банк “Фінанси та Кредит” (т. 2 а.с. 213-214).
12.11.2019 Державною іпотечною установою подано клопотання про розгляд справи без участі її представника, в клопотанні зазначено, що ДІУ повністю підтримує вимоги, викладені у заяві про залучення правонаступника (т.2 а.с. 221-222).
Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 14 листопада 2019 розгляд справи відкладено на 18.12.2019, оскільки представник АТ “Банк “Фінанси та Кредит” в засідання не з`явився, його участь в судовому розгляді в режимі відеоконференції з Личаківським районним судом м. Львова не була забезпечена (т.2 а.с. 226).
13 грудня 2019 року надійшло клопотання від АТ “Банк “Фінанси та Кредит” про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі №910/12360/19 за позовом АТ “Банк “Фінанси та Кредит” до Державної іпотечної установи про зобов`язання вчинити дії (т.2 а.с. 243-247).
Ухвалами Коломийського міськрайонного суду призначався розгляд справи в режимі відеоконференції з участю представника АТ “Банк “Фінанси та Кредит” на 07 лютого, 11 березня, 15 травня, 23 червня, 25 серпня, 05 жовтня, 26 листопада та 18 грудня 2020 року (т.2 а.с. 261, т. 3 а.с. 1, 11, 16, 20, 25-26, 37-38).
Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 05 жовтня 2020 року АТ “Банк “Фінанси та Кредит” зобов`язано в термін до 20.11.2020 провести оцінку предмета іпотеки (т.3 а.с. 45-46).
Згідно з частинами 1 та 2 статті 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.
Як передбачено ч. 5 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.
Судом встановлено, що відповідно до договору відступлення прав вимоги №17/4-В від 11 лютого 2015 року Державна іпотечна установа є новим кредитором за договорами (кредитними, іпотеки, поруки) вказаними у додатках до цього договору, у тому числі і до боржника ОСОБА_2 (т.2 а.с. 176-182).
Вказаний факт також встановлений ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 24 липня 2019 року у справі №346/2484/19 за заявою Державної іпотечної установи про заміну стягувача в цивільній справі за заявою ВАТ “Банк “Фінанси та Кредит” про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором (т.2 а.с. 161-163).
У статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.
Доказів того, що у встановленому законом порядку договір відступлення прав вимоги №17/4-В від 11 лютого 2015 року визнаний недійсним суду не представлено.
Згідно зі статтею 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.
Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.
Правонаступництво - це перехід прав і обов`язків від одного суб`єкта до іншого.
Правонаступництво може бути універсальним або сингулярним. При сингулярному правонаступництві (часткове або одиничне) відбувається перехід від первісного кредитора новому кредитору лише окремих прав та обов`язків.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою в тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином відступлення права вимоги, правонаступництва.
Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.516 ЦК України).
По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. 
Матеріали справи не містять доказів того, що суд першої інстанції надсилав Державній іпотечній установі повідомлення про розгляд справи чи вступ у справу, а вона від цього відмовилася. 
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 2-5541/21 (провадження № 61-7885св20).
Таким чином, у зв`язку з укладенням між ПАТ “Банк “Фінанси та Кредит” та Державною іпотечною установою договору відступлення прав вимоги відбулась заміна кредитора у зобов`язанні, договір про відступлення прав вимоги недійсним не визнавався та не скасований, та за відсутності заперечення з боку Державної іпотечної установи про вступ у справу як правонастпника позивача, у суду першої інстанції були відсутні підстави для залишення позову ПАТ “Банк “Фінанси та Кредит” без розгляду.
Відповідно до положень статті 379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Оскільки суд дійшов помилкового висновку про наявність підстав для залишення позову без розгляду, то ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи в суд першої інстанції для продовження розгляду. 
Керуючись ст.ст. 374, 379, 381–384, 389, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу Державної іпотечної установи задовольнити.
Ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 18 грудня 2020 року скасувати, а справу направити в суд першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного її тексту. 

Суддя-доповідач:                                                         В.А. Девляшевський 
Судді:                                                                        І.В. Бойчук
                                                                               В.Д. Фединяк

Повний текст постанови складено 14 травня 2021 року.