УХВАЛА

26 квітня 2021 року 
м. Київ
справа № 420/10877/20
адміністративне провадження № К/9901/11847/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Чиркіна С.М.,
суддів:                     Бевзенка В.М., Єзерова А.А.,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28.12.2020 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24.03.2021 у справі № 420/10877/20 за позовом ОСОБА_1 до Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
У 2020 році ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Одеського окружного адміністративного  суду з позовом до Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідач) третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просив:
- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови, оформленої листом від 28.08.2020 №  8254, у наданні довідок про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019 із зазначенням всіх додаткових видів грошового забезпечення, які враховувались при обчисленні пенсії  станом на 31.12.2017, та станом на 01.02.2020 із зазначенням нового розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованого відповідно до пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України  від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», в редакції від 30.08.2017;
- зобов`язати відповідача надати позивачу та Головному управлінню Пенсійного фонду України в Одеській області довідки про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019 із зазначенням всіх додаткових видів грошового забезпечення, які враховувались при обчисленні пенсії станом на 31.12.2017, та станом на 01.02.2020 із зазначенням нового розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованого відповідно до пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України  від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», в редакції від  30.08.2017, для проведення перерахунку пенсії.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28.12.2020, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24.03.2021, позов задоволено частково:
- визнано протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у підготовці та наданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, нової довідки про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019 для перерахунку пенсії;
- зобов`язано відповідача надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області нову довідку про розмір грошового забезпечення позивача , станом на 05.03.2019, у відповідності до вимог статей  43  і  63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ  «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»,  статті 9 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII  «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»  та з врахуванням положень  постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №  704  «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення з 01.04.2019 перерахунку основного розміру його пенсії;
- у  задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
05.04.2021 на адресу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга позивача, в якій скаржник просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28.12.2020 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24.03.2021 в частині відмовлених позовних вимог та прийняти в цій частині нову постанову, якоїю позов задовольнити.
Перевіривши матеріали касаційної скарги, суд установив, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити, з огляду на таке.
Відповідно до пункту 2 частини п`ятої  статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України)  не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього  Кодексу  розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б)  особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього  Кодексу  позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
За приписами пункту 20 частини першої  статті 4 КАС України адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.
Згідно із пунктом 3 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
У цій справі суд першої інстанції, врахувавши пункту 20 частини першої статті 4, пункту 3 частини шостої статті 12 вимоги частин третьої та четвертої статті 257 КАС України, розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження. За предметом спору дана справа не належить до тих, які повинні розглядатися виключно за правилами загального позовного провадження.
Таким чином Верховний суд відхиляє посилання скаржника на положення підпункту "г" пункту 2 частини п`ятої  статті 328 КАС України.
Оцінивши доводи касаційної скарги та правове значення цієї справи для формування єдиної правозастосовної практики, колегія суддів вважає, що посилання скаржника на положення підпунктів "а" та "в" пункту 2 частини п`ятої  статті 328 КАС України  є необґрунтованими, оскільки аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з встановленими в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанції обставинами та наданою їм правовою оцінкою не дають підстав для висновку про наявність в даному випадку обставин, наведених у підпунктах "а" та "в" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Інші обґрунтовані посилання на існування обставин, передбачених підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої  статті 328 КАС України, у касаційній скарзі відсутні.
Таким чином, касаційну скаргу подано на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню.
Згідно з пунктом 1 частини першої  статті 333 КАС України  суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Враховуючи, що оскаржувані судові рішення прийнято у справі розглянутій за правилами спрощеного позовного провадження, передбачені пунктом 2 частини п`ятої  статті 328 КАС України  випадки відсутні, у відкритті касаційного провадження у цій справі слід відмовити.
Цей висновок відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995, якими рекомендовано державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 цієї Рекомендації скарги в суд третьої інстанції повинні подаватися в першу чергу у рамках таких справ, які заслуговують третього судового розгляду, наприклад справи, які будуть розвивати право або які будуть сприяти однаковості тлумаченню закону. Їх коло може бути також обмежене скаргами по тих справах, які стосуються питань права, які мають значення для всього суспільства в цілому. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування того, чому її справа буде сприяти досягненню таких цілей.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), враховуючи особливий характер функції Верховного Суду як суду касаційної інстанції, Суд може визнати, що процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (рішення від 19.12.1997 у справі "Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії").
Керуючись статтями  328,  333,  359 КАС України, суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28.12.2020 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24.03.2021 у справі № 420/10877/20 за позовом ОСОБА_1 до Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Надіслати скаржнику копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач:                                                                                 С.М. Чиркін
Судді:                                                                                                    В.М. Бевзенко
А.А. Єзеров