КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа №752/22214/16                                                                             Головуючий у І інстанції Хоменко В.С.
Провадження №22-ц/824/3849/2021                                                         Головуючий у 2 інстанції Голуб С.А.
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
14 червня 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
судді-доповідача                                                      Голуб С.А.,  
            суддів:                                                                      Ігнатченко Н.В., Таргоній Д.О., 
            за участі секретаря судового засідання                 Сакалоша Б.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду Київської області від 09 грудня 2020 року у справі за скаргою ОСОБА_2 про визнання дій та рішень державного виконавця незаконними, заінтересовані особи: старший державний виконавець Голосіївського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Галас Галина Іванівна, ОСОБА_1 ,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У вересні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду першої інстанції з вказаною скаргою посилаючись на те, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 24 січня 2018 року частково задоволено позов ОСОБА_1 : усунуто ОСОБА_1 перешкоди у виховуванні та спілкуванні з малолітньою донькою - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визначено спосіб участі батька у вихованні доньки шляхом систематичних побачень. Визначено способи участі батька ОСОБА_1 у вихованні малолітньої - ОСОБА_3 наступним чином: кожної середи з 16 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв.; кожної суботи з 10 год. 00 хв. до 17 год. 30 хв.; протягом перших двох місяців зустрічі проводити у присутності матері та фахівця із соціальної роботи у рекреаційних зонах і місцях дитячого дозвілля та протягом зазначеного періоду, ОСОБА_1 відвідувати консультації психолога Голосіївського Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді. У подальшому, без присутності матері та фахівця. Відмовлено у задоволенні її зустрічного позову про визначення способу участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею.  
Постановою Апеляційного суду м. Києва від 12 липня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Голосіївського районного суд м. Києва від 24 січня 2018 року у частині часткового задоволення позову ОСОБА_1 змінено. Зобов`язано її не чинити ОСОБА_1 перешкоди в участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Визначено способи участі ОСОБА_1 у вихованні малолітньої дитини - ОСОБА_3 наступним чином перший місяць: щосереди з 17 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв., щосуботи з 10 год. 00 хв. до 13 год. 00 хв., без присутності матері; з другого місяця: 1-й та 3-й тиждень місяця: понеділок, п`ятниця з 17 год. 00 хв. до 19 год. 30 хв.; 2-й та 4-й тиждень місяця: вівторок, четвер з 17 год. 00 хв. до 19 год. 30 хв. та з 17 год. 00 хв. п`ятниці до 18 год. 00 хв. суботи; з 1-го по 15-те липня щороку; на день народження дитини - спільне святкування з урахуванням бажання дитини. У решті рішення Голосіївського районного суд м. Києва від 24 січня 2018 року залишено без змін. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Голосіївським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист з примусового виконання вищевказаного судового рішення, який перебуває на виконанні у Голосіївському районному відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).
05 серпня 2020 року старшим державним виконавцем Галас Г.І. у рамках виконавчого провадження № 57116426 було винесено постанову про розшук майна боржника, якою оголошено в розшук майно боржника, а саме: належний їй автомобіль Volkswagen реєстраційний номер НОМЕР_1 . Вказала, що вказана постанова державного виконавця їй не направлялась, про її існування вона дізналась з інформації сайту автоматизованої системи виконавчого провадження, вона винесена з порушенням положень Закону України «Про виконавче провадження», оскільки вмотивована лише тим, що рішення боржником не виконано, без виходу виконавця за місцем проживання боржника і без вказівки необхідності такого розшуку як того вимагають ст. 24, ч. 2 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження».
На підставі викладеного в скарзі на дії виконавця, ОСОБА_2 просила суд першої інстанції визнати дії старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Галас Г.І. - неправомірними, а постанову № 57116426 від 05.08.2020 року про розшук майна боржника - незаконною, та скасувати постанову № 57116426 від 05.08.2020 року про розшук майна боржника.
Ухвалою Голосіївського районного суду Київської області від 09 грудня 2020 року скаргу ОСОБА_2 задоволено.
Визнано дії старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Галас Г.І. неправомірними.
Визнано постанову старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Галас Г.І. № 57116426 від 05 серпня 2020 року про розшук майна боржника незаконною.
Скасовано постанову старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Галас Г.І. № 57116426 від 05 серпня 2020 року про розшук майна боржника.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.
В доводах апеляційної скарги зазначає, що скарга ОСОБА_2 була подана до суду першої інстанції без додержання вимог ч.2 ст. 183 ЦПК України, оскільки вона не надіслала іншим учасникам справи примірники такої скарги та як наслідок не додала до скарги докази такого надіслання.
ОСОБА_1 вказав на вказані недоліки скарги ОСОБА_2 в клопотанні до суду першої інстанції. Однак, судом першої інстанції, заявлене (подане) клопотання ОСОБА_1 було повністю проігноровано.
На підставі викладеного в апеляційній скарзі, ОСОБА_1 просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про повернення скарги ОСОБА_2 на дії державного виконавця без розгляду.
В порядку визначеному ст. 360 ЦПК України на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_2 , в якому зазначено, що оскаржувана ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права не може бути скасована з підстав, що зазначені в апеляційній скарзі. Просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Незвіський Д.Я. підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.
ОСОБА_2 та її адвокат Ільїна Д.В. заперечували проти задоволення апеляційної скарги.
            Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги доходить висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, враховуючи наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Голосіївського районного суд м. Києва від 24 січня 2018 року частково задоволено позов ОСОБА_1 : усунуто ОСОБА_1 перешкоди у виховуванні та спілкуванні з малолітньою донькою - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визначено спосіб участі батька у вихованні доньки шляхом систематичних побачень. Визначено способи участі батька ОСОБА_1 у вихованні малолітньої - ОСОБА_3 наступним чином: кожної середи з 16 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв.; кожної суботи з 10 год. 00 хв. до 17 год. 30 хв.; протягом перших двох місяців зустрічі проводити у присутності матері та фахівця із соціальної роботи у рекреаційних зонах і місцях дитячого дозвілля та протягом зазначеного періоду, ОСОБА_1 відвідувати консультації психолога Голосіївського Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді. У подальшому, без присутності матері та фахівця. Відмовлено у задоволенні її зустрічного позову про визначення способу участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Постановою Апеляційного суду м. Києва від 12 липня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Голосіївського районного суд м. Києва від 24 січня 2018 року у частині часткового задоволення позову ОСОБА_1 змінено. Зобов`язано її не чинити ОСОБА_1 перешкоди в участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Визначено способи участі ОСОБА_1 у вихованні малолітньої дитини - ОСОБА_3 наступним чином перший місяць: щосереди з 17 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв., щосуботи з 10 год. 00 хв. до 13 год. 00 хв., без присутності матері; з другого місяця: 1-й та 3-й тиждень місяця: понеділок, п`ятниця з 17 год. 00 хв. до 19 год. 30 хв.; 2-й та 4-й тиждень місяця: вівторок, четвер з 17 год. 00 хв. до 19 год. 30 хв. та з 17 год. 00 хв. п`ятниці до 18 год. 00 хв. суботи; з 1-го по 15-те липня щороку; на день народження дитини - спільне святкування з урахуванням бажання дитини. У решті рішення Голосіївського районного суд м. Києва від 24 січня 2018 року залишено без змін. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Голосіївським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист з примусового виконання вищевказаного судового рішення, який перебуває на виконанні у Голосіївському районному відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).
05 серпня 2020 року старшим державним виконавцем Галас Г.І. у рамках виконавчого провадження № 57116426 через невиконання рішення боржником ОСОБА_2 на підставі ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про розшук майна боржника та оголошено у розшук майно боржника: Volkswagen, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_2 , що належить боржнику ОСОБА_2 (т. 9 а.с. 224-225).
Задовольняючи скаргу ОСОБА_2 на дії виконавця, суд першої інстанції виходив з того, що за своєю суттю рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 24.01.2018 року, у незміненій при апеляційному перегляді частині, та постанова Апеляційного суду м. Києва від 12.07.2018 року, які перебувають на примусовому виконанні, носять немайновий характер й закон прямо не передбачає можливість оголошення розшуку майна боржника як способу забезпечення виконання рішення немайнового характеру, тому державний виконавець має застосовувати тільки ті заходи, які передбачені Законом України «Про виконавче провадження». Ці заходи повинні бути спрямовані на забезпечення виконання рішення саме немайнового характеру.
            Ці висновки суду першої інтанції доводами апеляційної скарги не оскаржуються, отже колегією суддів їх правильність не перевіряється.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що ОСОБА_1 не оскаржується ухвала суду в частині визнання та скасування оскаржуваної постанови старшого державного виконавця.
Разом з тим, скаржником в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування ухвали суду та повернення заявниці скарги без розгляду з тих підстав, що при подачі скарги до суду ОСОБА_2 в порушення вимог ч.2 ст.183 ЦПК України не було надіслано копій скарги та доданих до неї всіх документів іншим учасникам справи, й нею не приєднано до скарги доказів такого надіслання.
Відповідно до ч.2 ст. 183 ЦПК України письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником. До заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).
Статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Відповідно до змісту ст. 448 ЦПК України про подання скарги суд повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного дня після її надходження до суду.
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 03 вересня 2020 року скаргу ОСОБА_2 про скасування постанови державного виконавця від 05 серпня 2020 року про розшук майна боржника, залишено без руху у зв`язку з неподанням заяви про поновлення строку звернення зі скаргою до суду та не приєднанням до скарги її копій з усіма додатками, відповідно до кількості учасників справи (т. 10 а.с. 23-24)
Вказані недоліки поданої скарги були усунуті ОСОБА_2 , в зв`язку з чим, ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2020 року було відкрито провадження за скаргою ОСОБА_2 (т.10 а.с. 31-37, а.с. 49-50).
Копії скарги та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості учасників справи були направлені учасникам справи судом першої інстанції (т.10 а.с. 53).
Згідно ч.2 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Окрім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що Розділом VII ЦПК України, яким врегульовано судовий контроль за виконанням судових рішень не передбачено взагалі обов`язку щодо надання копій скарги суду для всіх учасників справи або ж їх направлення сторонам, тоді як саме на суд покладено лише обов`язок щодо повідомлення відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця про надходження такої скарги.
Аналогічного висновку щодо відсутності правових підстав для повернення скарги без розгляду дійшов також і Верховний Суд, виклавши правову позицію у постанові суду від 27 січня 2021 року у справі №569/13154/20.
З огляду на викладене, дані доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують і не можуть бути підставою для скасування законної та обґрунтованої ухвали суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявним в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції доходить висновку про те, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права та не може бути скасована з підстав, що зазначені в апеляційній скарзі, відповідно апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 447, 374, 375, 382, 383, 384  ЦПК України, суд
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Голосіївського районного суду Київської області від 09 грудня 2020 року у справі за скарго ОСОБА_2 про визнання дій та рішень державно виконавця незаконними, заінтересовані особи: старший державний виконавець Голосіївського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Галас Галина Іванівна, ОСОБА_1 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення в порядку та з підстав, що визначені ст. 389 ЦПК України.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
            Повне судове рішення складено 17 червня 2021 року.
 
Суддя-доповідач
 
Судді: