ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

24 травня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 280/5502/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Головко О.В. (доповідач),
                               суддів:  Ясенової Т.І., Суховарова А.В.,     
  
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06 листопада 2020 року (суддя Сіпака А.В., повний текст рішення складений 06.11.2020) в адміністративній справі 
за позовом Головного управління ДПС у Запорізькій області 
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 
про стягнення податкового боргу, -

в с т а н о в и в :
                              
Головне управління ДПС у Запорізькій області звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 податковий борг у розмірі 57584,43 грн.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 06 листопада 2020 року позов задоволено в повному обсязі. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову  відмовити повністю. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення. Зазначає про відсутність підстав для стягнення податкового боргу, який виник внаслідок прийняття неправомірних податкових повідомлень-рішень, які оскаржуються в адміністративному порядку.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що за відповідачем обраховується заборгованість, яка утворилася внаслідок несплати самостійно задекларованих ФОП ОСОБА_1 зобов`язань  з єдиного податку з фізичних осіб (податкові декларації: № 32091496 від 06.11.2019 у сумі 36318,27 грн., № 7325590 від 24.01.2020 у сумі 10214,00 грн., № 20071819    від 27.04.2020 у сумі 10214,00 грн.), а також у зв`язку з нарахуванням податковим органом зобов`язань відповідно до податкового повідомлення-рішення № 0009015405 від 22.05.2020 на суму 838,06 грн.
За визначеннями статті 14 Податкового кодексу України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.
Податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або  Митним кодексом України.
Податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Статтею 291 ПК України передбачено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених  пунктом 297.1  статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.
Суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку:
1) перша група - фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб, здійснюють виключно роздрібний продаж товарів з торговельних місць на ринках та/або провадять господарську діяльність з надання побутових послуг населенню і обсяг доходу яких протягом календарного року не перевищує 167 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року;
2) друга група - фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв:
не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб;
обсяг доходу не перевищує 834 розміри мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.
Відповідно до ст. 293 ПК України ставки єдиного податку для платників першої групи встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - прожитковий мінімум), другої групи - у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата), третьої групи - у відсотках до доходу (відсоткові ставки).
Статтею 295 Податкового кодексу України встановлено, що платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний  податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.
Такі платники єдиного податку можуть здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском за весь податковий (звітний) період (квартал, рік), але не більш як до кінця поточного звітного року.
Платники єдиного податку третьої групи сплачують  єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал.
З матеріалів справи вбачається, що відповідачем були подані податкові декларації з єдиного податку та прийняті податковим органом 22.04.2019 та 24.01.2020, проте на момент подання даного позову докази сплати самостійно задекларованих зобов`язань відповідачем не надано.
Не надано таких доказів і до суду апеляційної інстанції.
За правилами статті 87 Податкового кодексу України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. 
Передумовою для такого звернення є направлення платнику податків, у якого виник борг, податкової вимоги (ст. 59 ПК України).
Матеріалами справи підтверджується, що визначена Кодексом умова дотримана податковим органом, який склав та направив на адресу відповідача податкову вимогу форми «Ф» № 58672-54.
З огляду на викладене суд апеляційної інстанції доходить висновку, що податковий борг у сумі 56746,27 грн., який виник на підставі вищезазначених податкових декларацій, підлягає стягненню з ФОП ОСОБА_1 в судовому порядку.
Щодо стягнення податкового боргу у сумі 838,06 грн. відповідно до податкового повідомлення-рішення № 0009015405 від 22.05.2020, суд апеляційної інстанції зазначає, що за приписами статті 55 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення про визначення суми грошового зобов`язання платника податків або будь-яке інше рішення контролюючого органу може бути скасоване контролюючим органом вищого рівня під час проведення процедури його адміністративного оскарження та в інших випадках у разі встановлення невідповідності таких рішень актам законодавства.
Також статтею 56 Кодексу встановлено, що рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.
Скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій формі (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог  пункту 44.6  статті 44 цього Кодексу) протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.
Протягом шести місяців з дати закінчення строку, встановленого абзацом першим цього пункту, платник податків має право подати скаргу разом з клопотанням про поновлення пропущеного строку на подання скарги в адміністративному порядку та копіями підтверджуючих документів поважності причин його пропуску (за наявності). У скарзі може міститися клопотання про поновлення пропущеного строку на подання скарги в адміністративному порядку. Контролюючий орган вищого рівня, розглядаючи клопотання платника податків, поновлює пропущений строк на подання скарги в адміністративному порядку, якщо визнає причини його пропуску поважними.
Платник податків одночасно з поданням скарги контролюючому органу вищого рівня зобов`язаний письмово повідомляти контролюючий орган, яким визначено суму грошового зобов`язання або прийнято інше рішення, про оскарження його податкового повідомлення-рішення або будь-якого іншого рішення.
Скарга, подана із дотриманням строків, визначених  абзацом першим  пункту 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження.
Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.
Матеріалами справи підтверджується, що податкове повідомлення-рішення № 0009015405 від 22.05.2020 було направлено на адресу відповідача супровідним листом від 25.05.2020, проте відправлення не було вручено адресату з відміткою про його вибуття.
При цьому судом встановлено, що ППР було направлено на адресу: АДРЕСА_1 , яка відповідає місцю реєстрації відповідача.
Статтею 58 податкового кодексу України визначено, що податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному  статтею 42  цього Кодексу. 
За приписами статті 42 Кодексу документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Якщо платник податків у порядку та у строки, визначені  статтею 66  цього Кодексу, повідомив контролюючий орган про зміну податкової адреси, він на період з дня державної реєстрації зміни податкової адреси до дня внесення змін до облікових даних такого платника податків звільняється від виконання вимог документів, надісланих йому контролюючим органом за попередньою податковою адресою та в подальшому повернених як таких, що не знайшли адресата.
Матеріали справи не містять доказів повідомлення відповідачем податкового органу про зміну податкової адреси або місця реєстрації, а тому направлене податкове повідомлення-рішення, в силу приписів податкового законодавства, вважається врученим платнику податків.
Натомість ані позивачем, ані судом першої інстанції не враховано, що Кодексом адміністративного судочинства України встановлено загальний строк звернення особи до суду за захистом порушених/оспорюваних права та інтересів, який складає 6 місяців, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про своє порушене право.
Як встановлено судом апеляційної інстанції, податкове повідомлення-рішення  № 0009015405 було направлено на адресу відповідача 25.05.2020, а з позовною вимогою про стягнення податкового боргу на підставі цього ППР податковий орган звернувся до суду першої інстанції 13.08.2020.
При цьому згідно зі ст. 56 ПК України  при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.
Таким чином на момент звернення до суду з відповідним позовом строк на оскарження податкового повідомлення-рішення № 0009015405 від 22.05.2020 не сплинув, а тому заявлена позовна вимога є передчасною та не підлягає задоволенню в межах розгляду даної адміністративної справи.
Враховуючи сукупність викладених обставин, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому останнє підлягає частковому скасуванню.

Керуючись ст.ст. 243, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -
п о с т а н о в и в :

                              Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити частково. 
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06 листопада 2020 року в адміністративній справі № 280/5502/20 в частині стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в сумі 838,06 грн. скасувати.
У задоволенні позову Головного управління ДПС у Запорізькій області про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 податкового боргу в сумі 838 грн. 06 коп. на підставі податкового повідомлення-рішення 0009015405 від 22.05.2020 відмовити.
Постанова суду набирає законної сили з 24 травня 2021 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.
Повна постанова складена 24 травня 2021 року.

Головуючий - суддя                                                                      О.В. Головко 

                               суддя                                                                      Т.І. Ясенова 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров