П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  240/20512/20 
Головуючий у 1-й інстанції:  Гурін Д.М.
          Суддя-доповідач:  Сапальова Т.В. 

26 травня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Сапальової Т.В. 
суддів:  Смілянця Е. С.  Капустинського М.М. 
за участю:
секретаря судового засідання: Бень Я.О.,
представника позивача: Малахова М.В.,
представника відповідача: Зотова А.О., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу   ОСОБА_1  на  рішення   Житомирського окружного адміністративного суду  від  17 лютого 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області, Коростенського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області про  визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, 
В С Т А Н О В И В :
в листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Житомирського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Житомирській області від 14 серпня 2020 року №234 о/с по особовому складу про призначення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 старшим оперуповноваженим сектору кримінальної поліції Лугинського відділення поліції Коростенського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області та звільнення з посади старшого оперуповноваженого 3 відділу управління оперативної служби Головного управління Національної поліції в Житомирській області; поновлення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого 3 відділу управління оперативної служби Головного управління Національної поліції в Житомирській області з 20 серпня 2020 року; визнання протиправним та скасування наказу Коростенського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області від 07 жовтня 2020 року №162 про застосування до старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Лугинського відділення поліції Коростенського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді догани.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2021 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись з прийнятим рішенням, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги позивачка зазначає про те, що посада старшого оперуповноваженого 3-го відділу управління оперативної служби Головного управління Національної поліції в Житомирській області та посада старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Лугинського відділення поліції Коростенського відділу поліції ГУНП в Житомирській області відносяться до посад державних органів різних рівнів, оскільки для вказаних посад встановлено різні посадові оклади, а також відрізняються коло функціональних обов`язків та обсяг повноважень. У зв`язку з цим переміщення позивачки на нижчу посаду здійснено з порушенням ст.65 Закону України «Про національну поліцію». Крім того, згідно з положеннями КЗпП України у разі переведення на роботу в іншу місцевість необхідна згода працівника, натомість ОСОБА_1 не надавала згоду на таке переведення. Позивачка також стверджує, що на момент проведення службового розслідування відповідачу було достеменно відомо про перебування ОСОБА_1 на лікарняному та відсутність на службі з поважних причин, а отже наказ про застосування дисциплінарного стягнення є протиправним.
Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заперечив проти її доводів і зазначив, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Представник позивачки в судовому засіданні  підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги, у зв`язку з чим просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання протиправним і скасування наказу від 07 жовтня 2020 року №162 та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 прийнята на службу до Національної поліції України з грудня 2017 року.
У червні 2019 року позивачку призначено на посаду старшого оперуповноваженого 3 відділу управління оперативної служби Головного управління Національної поліції в Житомирській області (далі - УОС ГУ НП в Житомирській області).
У період 03 серпня 2020 року до моменту звернення до суду ОСОБА_1 перебуває на лікарняному (а.с.27-34).
Листом від 20 жовтня 2020 року №70зі/105/05/12-2020 (а.с.36-37) у відповідь на запит  про отримання публічної інформації позивачку повідомлено про те, що відповідно до інформації, наявної в особовій справі, наказом Головного управління Національної поліції в Житомирській області від 14 серпня 2020 року №234 о/с, ОСОБА_1 переміщено на рівнозначну посаду старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Лугинського відділення поліції Коростенського відділу поліції ГУНП в Житомирській області, для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби відповідно до пункту 8 частини 10 статті 62 та абзацу першого пункту 2 частини 1 статті 65 Закону України "Про Національну поліцію" на підставі подання начальника УОС ГУ НП в Житомирській області та заяви про прийом на службу в поліцію, в якій позивачем зазначено, що вона готова в інтересах служби служити там, де це необхідно. Крім того вказано, що відповідно до наказу Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області від 7 жовтня 2020 року №162 до ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани.
Вважаючи вказані накази протиправними, позивачка звернулася до суду з адміністративним позовом у даній справі.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що під час прийняття оскаржуваних наказів відповідач діяв на підставі, у межах та у спосіб, що передбачені чинним законодавством.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів частково погоджується з висновком суду першої інстанції по суті заявлених позовних вимог, виходячи з наступного.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України "Про національну поліцію" від 02.07.2015 №580-VIII (далі - Закон №580-VIII в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Згідно з ч.1 ст.59 Закону №580-VІІІ служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Ч.ч.3-4 с.59 Закону №580-VIII передбачено, що рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.
Видавати накази по особовому складу можуть керівники органів, підрозділів, закладів та установ поліції відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, та номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України.
Відповідно до ч.1 ст.48 Закону №580-VIII призначення та звільнення з посад поліцейських здійснюється наказами посадових осіб, зазначених у статті 47 цього Закону.
Згідно з ч.1 ст.47 Закону №580-VIII призначення на посади поліцейських здійснюють посадові особи органів (закладів, установ) поліції відповідно до номенклатури посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України.
Оцінюючи доводи апеляційної скарги щодо протиправності наказу від 14 серпня 2020 року №234 о/с, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.65 Закону №580-VIII переміщення поліцейських здійснюється:
1) на вищу посаду - у порядку просування по службі;
2) на рівнозначні посади: для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби; за ініціативою поліцейського; у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням реорганізації; у разі необхідності проведення кадрової заміни в місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами (далі - місцевості з визначеним строком служби); за станом здоров`я - на підставі рішення медичної комісії; з меншим обсягом роботи з урахуванням професійних і особистих якостей - на підставі висновку атестації; у разі звільнення з посади на підставі рішення місцевої ради про прийняття резолюції недовіри відповідно до статті 87 цього Закону;
3) на посади, нижчі ніж та, на якій перебував поліцейський: у зв`язку зі скороченням штатів або реорганізацією в разі неможливості призначення на рівнозначну посаду; за станом здоров`я - на підставі рішення медичної комісії; через службову невідповідність - на підставі висновку атестації з урахуванням професійних і особистих якостей; за ініціативою поліцейського; як виконання накладеного дисциплінарного стягнення - звільнення з посади відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; у разі звільнення з посади на підставі рішення місцевої ради про прийняття резолюції недовіри, відповідно до статті 87 цього Закону;
4) у зв`язку із зарахуванням на навчання до вищого навчального закладу із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських, на денну форму навчання, а також у разі призначення на посаду після закінчення навчання.
Згідно з ч.2 ст.65 Закону №580-VIII посада вважається вищою, якщо за цією посадою штатом (штатним розписом) передбачене вище спеціальне звання поліції.
Отже, Закон №580-VІІІ пов`язує рівень посади зі спеціальним званням поліції за посадами згідно зі  штатним розписом.
Відповідно до ч. 2 ст. 80 Закону №580-VІІІ граничні спеціальні звання молодшого, середнього складу поліції за штатними посадами встановлюються керівником поліції.
Наказом Національної поліції України від 04 грудня 2015 року №142 «Про затвердження Переліку посад молодшого та середнього складу поліції відповідних їм граничних спеціальних звань» (далі - Наказ №142) визначено відповідність посад граничним спеціальним званням поліції.
Відповідно до розділу III «Апарати головних управлінь Національної поліції» зазначеного Наказу №142 посаді старшого оперуповноваженого відповідає граничне спеціальне звання «капітан поліції».
Згідно з розділом IV «Управління, відділи, відділення поліції» цього ж наказу, посаді старший оперуповноважений відповідає граничне спеціальне звання «капітан поліції».
Таким чином посади старшого оперуповноваженого 3 відділу управління оперативної служби ГУНП в Житомирській області і старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Лугинського відділення поліції Коростенського відділу поліції ГУНП в Житомирській області передбачають граничне спеціальне звання «капітан поліції».
В обґрунтування апеляційної скарги позивачка зазначає про те, що до спірних правовідносин слід застосовувати положення Закону України «Про державну службу» в частині визначення рівнозначних посад.
Відповідно до п.17 ч.3 ст.3 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII (далі - Закон №889-VIII) дія цього Закону не поширюється на осіб рядового і начальницького складу правоохоронних органів та працівників інших органів, яким присвоюються спеціальні звання, якщо інше не передбачено законом.
При цьому Закон №580-VІІІ не містить положень про застосування до поліцейських норм Закону №889-VIII.
Таким чином, положення Закону №889-VIII не поширюються на поліцейських.
В апеляційній скарзі позивачка посилається на постанову КМУ від 18.01.2017 №15  «Питання оплати праці працівників державних органів» (далі - Постанова №15), якою затверджено схему посадових окладів на посадах державної служби.
Водночас, посадові оклади поліцейських визначені постановою КМУ від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» (далі - Постанова №988), а отже Постанова №15 не поширюється на поліцейських.
З урахуванням вищенаведеного доводи апеляційної скарги про застосування до спірних правовідносин положень Закону №889-VIII та Постанови №15 є необґрунтованими.
Згідно з додатком 5 до Постанови №988 посадовий оклад старшого оперуповноваженого міжрегіонального територіального органу Національної поліції складає 2600 грн.
Відповідно до додатку 7 до Постанови №988 посадовий оклад старшого оперуповноваженого управління, відділу (відділення) поліції становить 2500 грн.
Отже, посадовий оклад за посадою, на яку переміщено ОСОБА_1 , на 100 грн менше від посадового окладу за посадою, з якої її звільнено.
В той же час Законом №580-VІІІ не передбачено, що посада є нижчою або вищою залежно від посадового окладу та/або функціональних обов`язків.
Таким чином, враховуючи чинне правове регулювання відносин у сфері проходження служби в поліції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачку переміщено на рівнозначну посаду.
Оцінюючи доводи апеляційної скарги щодо обов`язковості отримання згоди позивачки на переведення в іншу місцевість, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ч.7 ст.65 Закону №580-VIII  переведення поліцейських здійснюється у разі, якщо звільнення їх із посад або призначення на інші посади належить до номенклатури призначення різних керівників.
Ч.9 ст.65 Закону №580-VIII переведення поліцейського здійснюється на підставі єдиного наказу про звільнення із займаної посади та направлення для подальшого проходження служби до іншого органу (закладу, установи) поліції та про призначення на посаду в органі (закладі, установі) поліції, до якого переміщується поліцейський.
Таким чином, Закон №580-VIII розмежовує поняття «переміщення» та «переведення». 
Так, переведення має місце у разі переміщення на посаду, призначення на яку належить до компетенції іншого керівника, ніж звільнення з попередньої посади, зокрема, у разі переведення на посаду до іншого територіального структурного підрозділу Національної поліції.
Водночас, судом встановлено, що позивачку переміщено в межах територіальної юрисдикції ГУ НП в Житомирській області до Лугинського ВП Коростенського ВП, який є структурним підрозділом ГУ НП в Житомирській області.
Ч.2 ст.32 КЗпП України передбачено, що не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. Власник або уповноважений ним орган не має права переміщати працівника на роботу, протипоказану йому за станом здоров`я.
З урахуванням вищенаведеного колегія суддів дійшла висновку про те, що переміщення ОСОБА_1 на рівнозначну посаду в структурний підрозділ ГУНП в Житомирській області не потребує згоди працівника.
Відповідно до ч.3 ст.32 КЗпП України у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.
В той же час переміщення ОСОБА_1 на посаду старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Лугинського ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області не пов`язано зі змінами визначених КЗпП України істотних умов праці та зі змінами в організації виробництва і праці в ГУНП Житомирській області.
Отже, доводи позивачки про те, що відповідач був зобов`язаний заздалегідь повідомити її про зміну істотних умов праці, не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства про проходження служби в Національній поліції та КЗпП України.
В обґрунтування відзивів на позов та апеляційну скаргу відповідач зазначає про те, що вирішення питання про доцільність переміщення позивача для проходження служби в органах та підрозділах поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області належить до дискреційних повноважень керівництва ГУ НП в Житомирській області.
На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення (постанова Вищого адміністративного суду України від 16.06.2015 у справі № К/800/6863/15, від 29.11.2016 № К/800/17306/16, №К/800/17393/16 від 29.09.2016, № К/800/13317/15 та від 17.12.2015 № К/800/32134/15).
Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Таким чином, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку (постанова Вищого адміністративного суду України від 17.12.2015 у справі №К/31204/15).
Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.
Зважаючи на вищенаведене та положення ст.65 Закону №580-VIII, колегія судів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що при вирішенні питання про переміщення поліцейського на рівнозначну посаду  для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби, уповноважений діяти на власний розсуд.
Тобто, законодавець надав право керівнику вирішувати, яким чином розподіляти підлеглих з метою досягнення найбільших результатів служби, і таке переміщення проводиться в інтересах служби.
Відповідно до п.8 ч.10 ст.62 Закону №580-VIII поліцейський може бути переміщений по службі залежно від результатів виконання покладених на нього обов`язків та своїх професійних, особистих якостей.
Необхідність переміщення ОСОБА_1 до іншого структурного підрозділу обумовлене виходячи з результатів оцінки її професійних та особистих якостей, для більш ефективної служби, про що зазначено у поданні начальника управління оперативної служби ГУІІП в Житомирській області від 10.08.2020.
З урахуванням встановлених у справі обставин та законодавства, яке підлягає застосуванню до спірних правовідносин, оскільки позивачку переміщено на рівнозначну посаду, оскаржуваний наказ від 14.08.2020 №234 о/с прийнято на підставі, у межах та у спосіб, що передбачені чинним законодавством.
Оцінюючи доводи апеляційної скарги в частині оскарження наказу №162 від 07.10.2020 "Про застосування дисциплінарних стягнень", колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 19 Закону №580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.
Згідно з ч.2 ст.19 Закону №580-VIII підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Дисциплінарний статут Національної поліції України, затверджено Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут).
Ч.1 ст.11 Дисциплінарного статуту передбачено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
Згідно зі ст. 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Відповідно до ч.1-4 ст.14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.
Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Згідно з ч.10 ст.14 Дисциплінарного статуту порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.
Відповідно до п.1 Розділу ІІ Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 року № 893 (далі Порядок №893), службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Відповідно до наказу Коростенського ВП ГУ НП в Житомирській області від 28 серпня 2020 року №149 на підставі рапорта начальника Лугинського ВП Коростенського ВП  ГУНП в Житомирській області від 27.08.2020 призначено службове розслідування за фактом відсутності ОСОБА_1 на службі з 20.08.2020 та утворено дисциплінарну комісію (а.с.89).
Отже, підставою для призначення службового розслідування став рапорт начальника Лугинського ВП Коростенського відділу поліції ГУ НП в Житомирській області Шебети О.З. , згідно з яким старший оперуповноважений СК Лугинського відділення поліції старший лейтенант поліції ОСОБА_1 не прибула для проходження служби з 20 серпня 2020 року, про обставини, що унеможливлюють проходження служби не доповідала, станом на 27 серпня 2020 року місце її перебування невідоме (а.с.90).
За результатами проведеного службового розслідування складено висновок від 28 вересня 2020 року, відповідно до якого встановлено, що відомості про відсутність ОСОБА_1 на службі з 20.08.2020 знайшли  своє часткове підтвердження.
Згідно з оскаржуваним наказом №162 від 07.10.2020 "Про застосування дисциплінарних стягнень" позивачку притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани за невиконання вимог пункту 5 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пунктів 1, 2, частини 1 статті 18 Закону України "Про Національну поліцію", в частині неухильного дотримання обов`язку поліцейського професійно виконувати свої службові обов`язки, відповідно до вимог нормативно-правових актів, порушення пункту 8 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, що виразилося у недотриманні правил внутрішнього розпорядку та неповідомленні про місце свого перебування, а також обставин, що унеможливлюють подальшу службу в поліції або перебування у займаній посаді безпосереднього керівника та керівництва підрозділу (а.с.180-181).
Відповідно до п.п.1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону №580-VIII поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.
Згідно з п.8 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку.
Відповідно до висновку службового розслідування (а.с.175-179) встановлено, що наказом ГУ НП в Житомирській області від 12 серпня 2016 року №275 «Про затвердження внутрішнього розпорядку дня поліцейських, державних службовців та працівників ГУ НП в Житомирській області» визначено, що початок робочого дня - о 09:00, обідня перерва - 45 хвилин: з 13:00 до 13:45, закінчення робочого дня: у понеділок, вівторок, середу, четвер - о 18:00, у п`ятницю - о 16:45, напередодні святкових днів - у понеділок, вівторок, середу, четвер - о 17:00, у п`ятницю - 15:45. Вихідні дні - субота і неділя.
Наказом ГУНП в Житомирській області від 14 серпня 2020 року №234 о/с на посаду старшого оперуповноваженого СКП Лугинського відділення поліції з 20 серпня 2020 року призначено старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 .
Водночас, старший лейтенант поліції ОСОБА_1 з 20 серпня 2020 року до 28 вересня 2020 року на службі була відсутня, про місце свого перебування, а також обставини, що унеможливлюють її подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді, безпосереднього керівника та керівництво підрозділу не повідомляла, чим порушила внутрішній розпорядок дня поліцейського.
Згідно з матеріалами службового розслідування у період з 27 серпня 2020 року до 25 вересня 2020 року складено акти про відсутність на службі ОСОБА_1 (а.с.93-113).
Начальник сектору кримінальної поліції Лугинського ВП Костюченко В.В. пояснив, що починаючи з моменту призначення на посаду, старший оперуповноважений СКП ОСОБА_1 до Лугинського відділення поліції не прибула, про причини не виходу на службу його не повідомляла (а.с.91).
З метою встановлення всіх обставин подій, що сталися, було неодноразово відвідано адресу проживання поліцейського ОСОБА_1 які були наявні в матеріалах особової справи ( АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 ), однак, під час неодноразових відвідувань за вказаними адресами ніхто двері не відчиняв.
Під час проведення службового розслідування працівниками СКЗ Коростенського ВП ГУЖІ було здійснено неодноразові телефонні дзвінки вказаному працівнику на мобільний телефон НОМЕР_1 , який також вказаний у позовній заяві як телефон позивача, однак поспілкуватися з даним поліцейським не представилось можливим, оскільки під час багатьох дзвінків ОСОБА_1 не відповідала, що підтверджується рапортами інспектора СКЗ капітана поліції Рекової Н.В., долученими до матеріалів службового розслідування (а.с.114-128).
За вихідним №13624/208-2020 та №13628/208-2020 на адреси ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 ) надсилались запрошення з`явитися на 10:00 11 вересня 2020 року до Коростенського ВП ГУЖІ з метою надання письмового пояснення по факту невиходу на службу, однак поштові відправлення були повернуті з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.130-137).
Крім того, під час службового розслідування встановлено, що згідно з листом КП «Лікарня №2 ім.В.Павлусенка» Житомирської міської ради ОСОБА_1 1996 року народження зверталась за медичною допомогою в травмпункт 13 серпня 2020 року, їй було відкрито листок непрацездатності з 13 серпня 2020 року до 17 серпня 2020 року (а.с.173). 17 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до лікаря-хірурга поліклініки, де їй було продовжено лікування амбулаторно до 3 вересня 2020 року. До праці - 7 вересня 2020 року. На стаціонарному лікуванні не перебувала (а.с.173).
Отже, в межах службового розслідування було встановлено, що з 13.08.2020 позивачка перебувала на лікарняному.
В той же час дисциплінарною комісією не було з`ясовано причини, з яких позивачка не вийшла на службу після 07.09.2020.
Згідно з наявними в матеріалах справи копіями листків непрацездатності ОСОБА_1 перебувала на лікарняному з 03.08.2020 по 18.11.2020 (а..с27-34).
В той же час наказ про переміщення позивачки на посаду старшого оперуповноваженого СКП Лугинського відділення поліції з 20 серпня 2020 року прийнято 14 серпня 2020 року, тобто під час перебування позивачки на лікарняному.
Відповідно до ч.4 ст.48 Закону №580-VIII перед вибуттям до нового місця служби поліцейський має здати посаду: здати всю службову документацію, спеціальні засоби, зброю, матеріальні цінності, закріплені за поліцейським, не пізніше ніж через місяць від дня одержання органом (закладом, установою) витягу з наказу про переміщення по службі.
До зазначеного строку не зараховується час перебування поліцейського у відпустці, відрядженні, на лікарняному.
В той же час в межах службового розслідування відповідач не з`ясував обставини щодо здачі ОСОБА_1 посади та повідомлення позивачкою про перебування на лікарняному безпосередньому керівнику за попереднім місцем служби - УОС ГУНП в Житомирській області.
Зокрема, не були відібрані пояснення у начальника УОС ГУНП в Житомирській області  та працівників кадрової служби ГУНП в Житомирській області.
Судом встановлено, що копія наказу №234 о/с від 14.08.2020 направлялася на адресу позивачки листом з рекомендованим повідомленням, однак поштове відправлення повернуто відправнику з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.85-88).
Інші докази вручення позивачці копії вказаного наказу в матеріалах справи відсутні.
Отже, відповідач не надав доказів про те, що станом на момент проведення службового розслідування позивачці було відомо про її переміщення до Лугинського ВП і, відповідно, необхідність повідомити безпосереднього керівника у Лугинському ВП про перебування на лікарняному.
Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що службове розслідування за фактом відсутності ОСОБА_1 на службі з 20.08.2020 проведено без урахування всіх обставин, які мають значення для прийняття рішення про притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності, тому наказ №162 від 07.10.2020 "Про застосування дисциплінарних стягнень" є протиправним та підлягає скасуванню.
Отже, встановлені та перевірені обставини справи свідчать про те, що доводи апеляційної скарги є частково обґрунтованими.
Водночас, висновки суду першої інстанції по суті спору частково не відповідають встановленим у справі обставинам, у зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.
Відповідно до статті 317 КАС України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Ч.6 ст.139 КАС України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Згідно з ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збо
З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду з адміністративним позовом   ОСОБА_1 сплатила судовий збір в сумі 1681,60 грн, що підтверджується квитанцією №0.0.1910490349.1 від 18.11.2020 (а.с.47). 
З матеріалів справи встановлено, що між позивачкою та адвокатським бюро «Дяченко і партнери» укладено договір про надання правової допомоги №24/2020 від 23.12.2020 (а.с.194), на підставі якого адвокату Дяченко А.В. видано ордер серії ЖТ №077592.
В позовній заяві ОСОБА_1 заявила клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн.
З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку про стягнення на користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судових витрат  в розмірі 5840 (п`ять тисяч вісімсот сорок) гривень 50 копійок пропорційно до обсягу задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити  частково.
Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області, Коростенського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді скасувати в частині відмови в задоволенні позовної вимоги про визнання протиправним та скасування наказу Коростенського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області №162 від 07.10.2020 "Про застосування дисциплінарних стягнень" та прийняти в цій частині нову постанову.
Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати наказ Коростенського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області №162 від 07.10.2020 "Про застосування дисциплінарних стягнень".
В іншій частині  рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2021 року залишити без змін.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції України в Житомирській області (код ЄДРПОУ 40108625, Старий Бульвар, 5/37, м. Житомир, 10008) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати у розмірі 5840 (п`ять тисяч вісімсот сорок) гривень 50 копійок. 

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття відповідно до ч.1 ст.325 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку виключно з підстав, передбачених  ч.4 ст.328 КАС України.
Згідно з ч.1 ст. 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 

Постанова суду складена в повному обсязі  31 травня 2021 року.

Головуючий	 	 	Сапальова Т.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Смілянець Е. С.    Капустинський М.М.