ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 593/1191/20	Головуючий у 1-й інстанції Німко Н.П. 	
Провадження № 22-ц/817/260/21 	Доповідач - Щавурська Н.Б.	
Категорія - 300000000 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2021 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Щавурська Н.Б. 
суддів -  Парандюк Т. С., Хома М. В., 
секретаря - Сович Н.А. 
сторін - скаржника ОСОБА_1 і її представника
адвоката Скиби В.М., 

розглянувши у відкритому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Бережанського районного суду Тернопільської області від 30 листопада 2020 року, постановлену суддею Німко Н.П., у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на постанову державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу,

ВСТАНОВИВ:
У листопаді 2020 року представник ОСОБА_1 - адвокат Скиба В.М. звернувся до суду з вказаною скаргою, в обгрунтування якої зазначив, що постановою державного виконавця Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Дубчак М.З. від 02 жовтня 2020 року виконавчий лист № 2а-20-2006 виданий 30 серпня 2006 року Бережанським районним судом повернуто стягувачу ОСОБА_1 , оскільки останню неодноразово зобов`язано переселитися тимчасово в приміщення маневренного фонду, однак ОСОБА_1 в дане приміщення не заселяється, на місце проведення виконачих дій не з`являється. Зазначає, що вказані в постанові державного виконавця обставини не відповідають дійсності, а підстави повернення виконавчого документу є незаконними.
Ухвалою Бережанського районного суду Тернопільської області від 30 листопада 2020 року скарга повернута скаржнику.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду, вважаючи таку прийнятою з грубим порушенням норм процесуального права та направити скаргу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на безпідставність висновку суду в частині відсутності в її представника права посвідчувати копії документів, в тому числі довіреніcть, видану нею на ім`я адвоката Скиби В.М., оскільки право адвоката посвідчувати копії документів у справах, які він веде, передбачене п. 9 ч. 1 ст. 20 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність”, що додатково підтверджено Верховним Судом у справі № 809/1092/18 від 17 січня 2019 року.
Також, посилається на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постанові від 01 липня 2020 року у справі № 320/5420/18 щодо підтвердження повноважень адвоката, з яких вбачається, що адвокат вправі посвідчувати копії документів у справах, які він веде, крім випадків, якщо законом установлено інший обов`язковий спосіб посвідчення таких копій; адвокат може посвідчити копію ордера та довіреності, які він подає до суду.
Вказує, що згідно ч. 5 ст. 62 ЦПК України відповідність копії документа, що підтверджує повноваження представника, оригіналу може бути засвідчена підписом судді. Тобто, якщо у судді виникнуть сумніви щодо належності посвідчення копії, він має право перевірити її оригінал в судовому засіданні. Жодних сумнівів щодо Довіреності в ухвалі суду не зазначено.        
Відзив від Відділу примусового виконання Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) на апеляційну скаргу ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не надходив.        
У судовому засіданні апелянт ОСОБА_1 та її представник - адвокат Скиба В.М. скаргу підтримали, зіславшись на доводи викладені в ній. 
Будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, представник Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) у судове засідання не з`явився, що у відповідності до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає апеляційному розгляду справи..
Заслухавши суддю доповідача, пояснення скаржника ОСОБА_1 і її представника ОСОБА_2 , перевіривши законність оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав. 
Судом встановлено, що подана 23 листопада 2020 року ОСОБА_1 до Бережанського районного суду скарга на постанову державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу підписана її представником ОСОБА_3 
19 листопада 2019 року дорученням Тернопільського міського центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги № Т-835 відповідно до наказу Центру від 18 листопада 2019 року № 883 призначено адвоката Скибу В.М. для надання безоплатної вторинної правової допомоги щодо здійснення представництва інтересів особи у суді в справі щодо невиконання рішення суду Бережанською міською радою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Пунктом 2 вищевказаного доручення передбачено забезпечити адвокатом надання безоплатної вторинної правової допомоги Клієнту в межах повноважень, визначених довіреністю, а у разі здійснення захисту (представництва інтересів потерпілого або свідка у кримінальному провадженні) — в межах процесуальних прав і обов`язків, визначених КПК України протягом строку дії цього доручення.
На виконання вимог п. 2 згаданого вище доручення ОСОБА_4 03.12.2019 року видано довіреність на представництво адвокатом Скибою В.М. її інтересів, у тому числі й в судах, з переліком відповідних прав, якими наділений представник.
Вказана довіреність підписана довірителькою, однак необхідні реквізити посвідчувального напису відповідно до вимог ч. 2 ст. 62 ЦПК України, ч. 3 ст. 245 ЦК України, ст. 59 КАС України, а саме підпис директора Тернопільського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги та печатка Центру відсутні. 
Згідно вимог п. 1 ч. 1, ч. 2, ч. 4 ст. 62 ЦПК України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені довіреністю фізичної або юридичної особи.
Довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або, у визначених законом випадках, іншою особою. 
Довіреність фізичної особи, за зверненням якої прийнято рішення про надання їй безоплатної вторинної правничої допомоги, може бути посвідчена посадовою особою органу (установи), який прийняв таке рішення.
Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність”.
Відповідно до абз. 5, 6 ч. 3 ст. 245 ЦК України довіреність суб`єкта права на безоплатну вторинну правову допомогу, за зверненням якого прийнято рішення про надання такої допомоги, може бути посвідчена посадовою особою органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Довіреності, посвідчені зазначеними посадовими особами, прирівнюються до нотаріально посвідчених.
У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 64 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки. Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності або ордері.
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 20 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність” під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема: посвідчувати копії документів у справах, які він веде, крім випадків, якщо законом установлено інший обов`язковий спосіб посвідчення копій документів. 
Згідно вимог ч. 1 ст. 26 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність” адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Відповідно до п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 17 Закону України “Про безоплатну правову допомогу” Центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги: приймає рішення про надання безоплатної вторинної правової допомоги або про відмову в наданні безоплатної вторинної правової допомоги; забезпечує здійснення представництва інтересів суб`єктів права на безоплатну вторинну правову допомогу в судах, інших органах державної влади, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами. 
Частинами 1, 3 ст. 21 Закону України “Про безоплатну правову допомогу” передбачено, що після прийняття рішення про надання безоплатної вторинної правової допомоги Центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги призначає адвоката, який надає безоплатну вторинну правову допомогу на постійній основі за контрактом. Повноваження адвоката підтверджуються дорученням Центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги та довіреністю відповідно до вимог процесуального законодавства.
Повертаючи скаргу, підписану представником скаржника, з підстав, передбачених п.1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, суд першої інстанції виходив із того, що надана ОСОБА_1 копія довіреності на представництво її інтересів адвокатом Скибою В.М. від 03.12.2019 року, яка завірена останнім як вірна з оригіналом, не посвідчена ні нотаріально, ні посадовою особою – директором Тернопільського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, у ній відсутній підпис такої особи та відбиток печатки установи. 
Колегія суддів повністю погоджується з висновком суду першої інстанції, як таким, що зроблений з урахування вимог закону та відповідає наявним у справі доказам.        
Встановивши відсутність в долученій до матеріалів скарги довіреності ОСОБА_1 , виданої на представництво її інтересів адвокатом Скибою В.М. згідно п. 2 Доручення Центру безоплатної вторинної правової допомоги, необхідних реквізитів посвідчувального напису відповідно до вимог ч. 2 ст. 62 ЦПК України, ч. 3 ст. 245 ЦК України, ст. 59 КАС України, зокрема, підпису директора Тернопільського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги та печатки Центру, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, прийшов до вірного висновку про наявність передбаченої п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України підстави для повернення скарги ОСОБА_1 , що була підписана від її імені представником — адвокатом Скибою В.М., з підстав, що заяву подано особою, яка не має права її підписувати.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 в частині безпідставності висновків суду про повернення її скарги з посиланням на те, що правом посвідчення копій документів, у тому числі й копії довіреності, виданої нею на ім`я адвоката, її представник наділений в силу вимог п. 9 ч. 1 ст. 20 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність”, що додатково підтверджено Верховним Судом у справі № 809/1092/18 від 17 січня 2019 року, колегія суддів відхиляє, оскільки з урахуванням тієї обставини, що сам оригінал довіреності, необхідність якої вимагає як закон (ст.ст. 62, 64 ЦПК України, ст. 245 ЦК України), так і видане адвокату Скибі В.М. Центром безоплатної вторинної правової допомоги 19.11.2019 року доручення № Т-835 (п. 2), не місить необхідних реквізитів (підпису уповноваженої особи та печатки Центру надання правової допомоги), що прирівнюються до нотаріального посвідчення, то відповідно факт завірення представником копії такої довіреності, жодного правового значення для підтвердження його повноважень, не має.
З аналогічних підстав колегія суддів відхиляє й доводи апелянта в частині неврахування судом висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 01 липня 2020 року у справі № 320/5420/18 щодо підтвердження повноважень адвоката, оскільки такі висновки стосуються повноважень адвоката як представника сторони, як особи, яка має відповідні повноваження на засвідчення копії, іншими словами - права адвоката посвідчувати копії ордерів та довіреностей, складених у відповідності до вимог закону, а не довіреностей, які таким вимогам не відповідають, а тому не можуть вважатися доказом наявності в представника тих чи інших повноважень (зокрема, на підписання від імені ОСОБА_1 скарги, з якою вона звернулася до суду). 
Підлягають відхиленню й доводи апеляційної скарги в частині безпідставності висновків суду про повернення апеляційної скарги й з посиланням на те, що в силу вимог ч. 5 ст. 62 ЦПК України правом засвідчення своїм підписом відповідності копії документа, що підтверджує повноваження представника, оригіналу, наділений і суддя, оскільки за умови невідповідності вимогам закону самої довіреності, про що згадувалось вище, суддя відповідно не вправі засвідчити таку копію, яка не матиме жодного правового значення для встановлення обсягу повноважень представника. 
Беручи до уваги те, що повноваження адвоката Скиби В.М., як представника ОСОБА_1 , поряд з дорученням Центру безоплатної правової допомоги підтверджуються не засвідченою відповідно до вимог закону довіреністю від 03 грудня 2019 року (підписом директора Центру та печаткою Центру), факт засвідчення копії останньої, як такої, що відповідає оригіналу, безпосередньо підписом адвоката жодного правового значення для підтвердження наявних в адвоката повноважень представника, не має.
Оскільки адвокат Скиба В.М. свої повноваження на посвідчення копій документів у даній справі щодо здійснення представництва інтересів у суді ОСОБА_1 належним чином не підтвердив, висновок суду про повернення скарги скаржнику відповідає нормам чинного законодавства.        
Таким чином доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не знаходять свого підтвердження в ході розгляду даної справи судом апеляційної інстанції та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи.
У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 374 Цивільного процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Беручи до уваги те, що ухвала Бережанського районного суду Тернопільської області від 30 листопада 2020 року постановлена з дотриманням норм процесуального права, а доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 висновків суду не спростовують, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.        
Керуючись ст.ст. 35 ч.ч. 1, 3; ст. 133 ч.1; ст. 141 ч. 1; 259 ч.ч. 1, 2, 8; 374 ч. 1 п. 1; 375 ч.1; 381 ч.ч. 1, 3; 382 ч.ч. 1, 2, п. в) ч. 4; 384 ч. 1; 389 Цивільного процесуального кодексу України, суд 

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 — залишити без задоволення. 
Ухвалу Бережанського районного суду Тернопільської області від 30 листопада 2020 року — залишити без змін.
Судові витрати покласти на сторони, в межах ними понесених.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції в особі Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. 
Дата складання повного судового рішення 05 квітня 2021 року.

Головуючий 
Судді