УХВАЛА
про відкриття касаційного провадження

02 квітня 2021 року  

м. Київ
справа № 640/10811/19
адміністративне провадження № К/9901/6116/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Єзерова А.А., Стародуба О.П.,
перевірив касаційну скаргу  ОСОБА_1 
на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 вересня 2019 року (суддя Погрібніченко І.М.)
та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2020 року (колегія у складі суддів Собківа Я.М., Глущенко Я.Б., Черпіцької Л.Т.)
у справі № 640/10811/19
за позовом Центрального територіального управління капітального будівництва
до Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації),
треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Житло-Капітал», Товариство з обмеженою відповідальністю «Будпроект», Міністерство оборони України
особи, які не брали участі у розгляді справи в суді першої інстанції: Київська міська рада, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , Військовий прокурор Київського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України,
про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.

УСТАНОВИВ:

У червні 2020 року Центральне територіальне управління капітального будівництва звернулося до суду з позовом до Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - Департамент містобудування), у якому просило:
- визнати протиправними дії відповідача щодо встановлення у пункті 1 Розділу «Містобудівні умови та обмеження» Містобудівних умов та обмежень для проєктування об`єкта будівництва «Завершення будівництва житлового комплексу для військовослужбовців з підземним паркінгом та вбудованими приміщеннями для побутового обслуговування населення» № 3489/0/7-1-19, виданих 12.02.2019, затверджених наказом Департаменту містобудування від 25.02.2019 № 207 (далі - Містобудівні умови та обмеження), гранично допустимої висотності - умовна висота 26,5 ? h ? 13,5 метрів;
- зобов`язати відповідача внести зміни до Містобудівних умов та обмежень у частині визнання гранично допустимої висотності, зазначивши умовну висоту у відповідності до Містобудівного розрахунку об`єкту «Будівництво житлового комплексу для військовослужбовців з підземним паркінгом та вбудованими приміщеннями для побутового обслуговування населення на АДРЕСА_1 », розробленого Товариством з обмеженою відповідальністю «САНГРІЯ - М» у 2017 році.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.09.2019 позов задоволено.

Департамент містобудування подав апеляційну скаргу на зазначене судове рішення. 
Крім того, апеляційні скарги також були подані ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4, Військовим прокурором Київського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України. Ці особи не брали участі у розгляді справи в суді першої інстанції.
До апеляційної скарги Департаменту містобудування також приєдналася Київська міська рада; до апеляційної скарги ОСОБА_2 приєднався ОСОБА_3 .
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.12.2020 залишено без змін рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.09.2019.

Департамент містобудування та Київська міська рада оскаржили рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції у касаційному порядку.
Верховний Суд ухвалами від 11.02.2021 та 12.02.2021 відмовив Департаменту містобудування та Київській міській раді у відкритті касаційних проваджень. 

22.02.2021 ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, що 23.02.2021 надійшла до Верховного Суду, у якій із посиланням на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права просив скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.09.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.12.2020, яким відмовити у задоволенні позову. 
Як на підставу касаційного оскарження покликається на те, що суди попередніх інстанцій не застосували при вирішенні спору Розділ 5 «Функціонально-планувальна організація» Основних положень Генерального плану м. Києва щодо заборони в Центральній планувальній зоні м. Києва об`єктів вище 27 метрів від поверхні землі; не врахували, що розроблене у 2006 році історико-містобудівне обґрунтування щодо об`єкта будівництва житлового комплексу для військовослужбовців з підземним паркінгом, дошкільним дитячим закладом та з вбудованими приміщеннями для побутового обслуговування населення втратило чинність у лютому 2016 року; матеріали справи не містять доказів погодження нових історико-містобудівних обґрунтувань. Визначення містобудівних умов та обмежень не може делегуватися забудовнику; суди не дослідили лист розробника чинного Генерального плану м. Києва - Дочірнього підприємства «Інститут Генерального плану м. Києва» ПАТ «Київпроект» від 28.09.2018 № 190, лист директора НДПІ Містобудування від 17.01.2020, лист Департаменту містобудування та архітектури КМДА від 01.11.2019 № 055-12855, та витяг з містобудівного кадастру щодо максимальної висоти споруджених об`єктів. Суд апеляційної інстанції не надав оцінки преюдиційним обставинам, встановленим у постанові Київського апеляційного адміністративного суду від 04.04.2017 та ухвалі цього ж суду від 17.09.2018 у справі № 826/1489/17, у постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.12.2018 у справі № 826/2359/17, у постанові Київського апеляційного адміністративного суду від 11.06.2018 у справі № 826/3837/17. Фундаментальним питанням права є можливість здійснення за рішенням суду будівництва будь-якої висотності. Суд першої інстанції помилкового відніс справи до категорії справ незначної складності, оскільки справа стосується прав, обов`язків та охоронюваних законом інтересів значної кількості фізичних та юридичних осіб, предмет доказування та фактичних обставин є надмірно об`ємними, характер спірних правовідносин стосується сфер суспільних відносин, що вимагає врахування думок фахівців містобудування, сейсмобезпечності, інсоляції, правоохоронної діяльності, охорони культурної спадщини. При вирішенні справи суди не врахували правові висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 31.07.2019 у справі № 466/1264/18, від 22.10.2020 у справі № 813/840/17. 

04.03.2021 до Верховного Суду надійшло клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Будінпроект» (далі - ТОВ «Будінпроект»), у якому просило відмовити у відкритті касаційного провадження, обґрунтовуючи це тим, що касаційну скаргу подано у справі незначної складності; з цих підстав Верховний Суд ухвалами від 11.02.2021 та від 12.02.2021 відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Київської міської ради.

Ухвалою Верховного Суду від 12.03.2021 касаційну скаргу залишено без руху на підставі ч. 2 та 3          ст. 332 КАС України. 

ОСОБА_1 отримав копію зазначеної ухвали та 30.03.2021 надав до Верховного Суду заяву про поновлення строку на касаційне оскарження та 10 примірників касаційної скарги для учасників справи.
Заява про поновлення строку на касаційне оскарження обґрунтована тим, що копію постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.12.2020 отримав 12.01.2021, проте 03.02.2021 захворів на гостру інфекцію верхніх дихальних шляхів з підозрою на COVID-19, знаходився 14 днів на самоізоляції, на підтвердження чого надав виписку із медичної карти амбулаторного хворого від 25.03.2021; пам`ятку про самоізоляцію із штампом Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» Шевченківського району міста Києва та відміткою про ознайомлення 03.02.2021. Зазначає, що має катаракту обох очей та не може самостійного друкувати документи, для набору тексту використовує послуги людини, яку не міг запросити додому через підозру на COVID-19 та наявність симптомів інфекційного захворювання. Також вказує на те, що є особою з інвалідністю ІІ групи, малорухливою з надмірною вагою та варикозною хворобою нижніх кінцівок, має на утриманні лежачу тяжкохвору матір ОСОБА_5 , 90 років, з якою належать до категорії осіб, що мають високий ступінь ризику ускладнень від COVID-19. 

Вирішуючи питання про поновлення строку на касаційне оскарження, Суд виходить з такого.
Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (ч. 1 ст. 121 КАС України).
Крім того, суд за заявою учасників справи поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином відповідно до п. 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України, в редакції Закону України від 18.06.2020 № 731-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).
ОСОБА_5 навів в касаційній скарзі обґрунтування поважності підстав пропуску строку на касаційне оскарження та підтвердив відповідними письмовими документами існування обставин в період 03.02.-17.02.2021, які можна вважати поважними причинами пропуску строку.
Суд вважає, що у справі є підстави для поновлення ОСОБА_5 строку на касаційне оскарження судових рішень.
Крім того, ОСОБА_5 надав до Суду копії касаційної скарги у кількості учасників справи, усунувши обставину, що слугувала підставою для залишення касаційної скарги без руху.

Перевіряючи наявність підстав для відкриття касаційного провадження у справі, Суд виходить з такого.
Суди першої та апеляційної інстанції розглянули цю справу в порядку спрощеного позовного провадження. 
З огляду на п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, окрім визначених випадків. Так, з огляду на пп.«в» п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційна скарга у такій справі може бути подана, якщо вона становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.
Спір у цій справі стосується чинності містобудівних умов та обмежень у частині визначення гранично допустимої висотності забудови історичного центру м. Києва.
Проаналізувавши доводи касаційної скарги щодо підстав касаційного оскарження, визначених       ст. 328 КАС України, Суд вважає, що у цій справі необхідно відкрити касаційне провадження для формування висновку щодо гранично допустимої висотності забудови в історично сформованих центрах населених пунктів у випадку втрати чинності містобудівними умовами та обмеженнями, й отримання суб`єктом містобудування інших містобудівних умов та обмежень, що визначаю зменшення висотності будівництва. Щодо такого питання Верховний Суд не викладав раніше висновок щодо застосування норм права. Також слід враховувати, що зазначене питання напряму стосується охорони культурної спадщини, безпосередньо впливає на суспільство та поширюється на невизначене коло суб`єктів подібних правовідносин. 
Крім того, доводи касаційної скарги вказують на наявність у цій справі підстав для відкриття касаційного провадження, передбачених п. 1 ч. 4 ст. 328 КАС України. На стадії відкриття провадження Суд не здійснює ретельної перевірки доводів касаційної скарги.
Покликання ТОВ «Будінпроект» на відмову у відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Київської міської ради на підставі п. 1 ч. 5 ст. 333 КАС України, не є безумовною підставою для відмови у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , оскільки вирішення питання відкриття касаційного провадження у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, залежить від наведення скаржником належного обґрунтування підстав, передбаченим у п. «а-г» ч. 5 ст. 328 КАС України. 
Підставою подання цієї касаційної скарги є те, що справа становить значний суспільний інтерес та відкрито кримінальні провадження за фактами, пов`язаними із забудовою земельної ділянки на     АДРЕСА_1 . 
Таким чином, Суд встановив наявність обставин, визначених п. 1, 3 ч. 4 ст. 328, п. «в» ч. 5 ст. 328 КАС України, що є підставою для відкриття касаційного провадження.
Скарга відповідає вимогам ст. 330 КАС України, підстав для залишення касаційної скарги без руху, її повернення чи відмови у відкриті касаційного провадження немає.

Керуючись ст. 328-335, 338, 359 КАС України, Суд,-

УХВАЛИВ:

1.          Клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити. Поновити строк на подання касаційної скарги.
2.          Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 вересня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2020 року.
3.          Направити особам, які беруть участь у справі, копії ухвали про відкриття касаційного провадження разом з копією касаційної скарги.
4.          Установити десятиденний строк з моменту отримання учасниками справи цієї ухвали для подачі відзиву на касаційну скаргу. Роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя                                                                                                              В.М. Кравчук

Суддя                                                                                                              А.А. Єзеров

Суддя                                                                                                              О.П. Стародуб