УХВАЛА
про повернення касаційної скарги 

12 травня 2021 року 

м. Київ
справа № 420/5097/20
адміністративне провадження № К/9901/16722/21

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Кравчука В.М.
перевірив касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 
на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2020 року (колегія у складі суддів Шеметенко Л.П., Стас Л.В., Турецької І.О.)
у справі № 420/5097/20
за позовом  ОСОБА_1 
до Військової частини НОМЕР_1 
про визнання протиправними дій, зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію.

УСТАНОВИВ:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив: 
-          визнати протиправними дії відповідача щодо виплати не в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 12.09.2017 до 05.02.2018;
-          зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 12.09.2017 до 05.02.2018, з урахуванням раніше виплачених сум, із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін за січень 2008 року для розрахунку індексації грошового забезпечення в період з 12.09.2017 до 05.02.2018.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22.07.2020 (суддя Потоцька Н.В.) у задоволенні позову відмовлено.
Позивач оскаржив зазначене судове рішення в апеляційному порядку. 

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22.12.2020 скасовано рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.07.2020, ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову;
-          визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо виплати ОСОБА_1 не в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 12.09.2017 до 05.02.2018;
-          зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 12.09.2017 до 05.02.2018 включно з врахуванням раніше виплачених сум із застосуванням для обчислення індексу споживчих цін за лютий 2008 року для розрахунку індексації грошового забезпечення в період з 12.09.2017 до 05.02.2018;
-          у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

11.03.2021 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Військової частини НОМЕР_1 , в якій остання, із посиланням на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22.12.2020 та залишити в силі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.07.2020.
Як на підставу касаційного оскарження покликається на те, що справа має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; витрати, що залежать від визначення базового місяця, є неспівмірними при визначенні базового місяця січня 2008 року чи січня            2016 року. Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» визначено місяць підвищення тарифних ставок (окладів) – січень 2016, з якого надалі слід відштовхуватися для проведення індексації. Позивач не надав до суду докази прийняття його на військову службу з 01.01.2008 чи раніше, тому підстав для врахування позивачу лютого чи січня 2008 року як базового місяця обчислення індексації споживчих цін у період з 12.08.2017 до 05.02.2018 немає. 

Перевіряючи наявність підстав для відкриття касаційного провадження, Суд виходить з такого. 
Відповідно до ст. 44 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) учасники справи, маючи намір добросовісно реалізувати належне їм право на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.
Відповідно до ч. 1 ст. 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Згідно з ч. 4 ст. 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених ч. 2 і 3 ст. 353 цього Кодексу.
Вимоги до форми та змісту касаційної скарги передбачені ст. 330 КАС України. 
Згідно з п. 4 ч. 2 статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
У касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням із урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351-354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду (судів), рішення якого (яких) оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом.
Скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та/або апеляційної інстанцій застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, або обґрунтувати необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі ж подання касаційної скарги на підставі п. 3 ч. 4 статті 328 КАС України заявник повинен чітко вказати, щодо яких саме правовідносин Верховний Суд ще не сформував правового висновку, а не абстрактно на це покликатися.
У разі, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права (п. 4 ч. 4 статті 328 КАС України) щодо неналежного дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому, на думку скаржника, останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права, за умови заявлення у касаційній скарзі також підстав касаційного оскарження, передбачених п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 328 КАС України. 
Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені ст. 341 КАС України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження. Тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження судових рішень та належного правового обґрунтування унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження. 
У порушення зазначених вимог процесуального законодавства, Військова частина НОМЕР_1 не зазначає у касаційній скарзі жодної з визначених ч. 4 ст. 328 КАС України підстав для касаційного оскарження постанови суду апеляційної інстанції і відповідних обґрунтувань, передбаченим п. 4 ч. 2 ст. 330 КАС України. 
Згідно з п. 4 ч. 5 ст. 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Зважаючи на наведене, Суд дійшов висновку, що касаційну скаргу слід повернути. 
Зазначене не позбавляє Військову частину НОМЕР_1 права на повторне звернення до Верховного Суду з касаційною скаргою в межах розумних строків та при дотриманні вимог КАС України.

Керуючись ст. 328, 330, 332 КАС України, Суд,– 

УХВАЛИВ:

1.          Касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2020 року у справі № 420/5097/20 повернути скаржнику.
2.          Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не перешкоджає особі, яка її подала, реалізувати право на повторне звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
3.          Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя доповідач                                                                                          В.М. Кравчук