ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2021 р.	Справа № 532/1267/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бегунца А.О.,
Суддів: Рєзнікової С.С. ,  Мельнікової Л.В. ,
за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.
          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради на рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 26.01.2021, головуючий суддя І інстанції: Омельченко І.І., вул. Шевченка, 16/25, м. Кобеляки, Кобеляцький, Полтавська, 39200, повний текст складено 26.01.21 року по справі № 532/1267/20
          за позовом            ОСОБА_1  
          до           Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради ,           Інспектора з паркування відділу контролю за стоянкою і зупинкою Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Величка Володимира Олександровича                   
          про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернулася до Кобеляцького районного суду Полтавської області  з адміністративним позовом до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, Інспектора з паркування відділу контролю за стоянкою і зупинкою Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Величка Володимира Олександровича, в якому просила суд:
- скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 23.06.2020 серії РАП № 264925696 за частиною 1 статті 122 КУпАП.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що вказаний в постанові транспортний засіб марки ИЖ 2715 з державним номерним знаком НОМЕР_1  їй не належить, однак вона  була власником автомобіля марки ИЖ 2715, але з державним номерним знаком НОМЕР_2 , який у 2007 році на підставі нотаріально засвідченої довіреності передала у користування ОСОБА_2 з правом продажу, обміну, здачі в оренду, зміни номерних агрегатів і вузлів.  Тому,  оскільки   ОСОБА_1 не є власником транспортного засобу, який вказаний у постанові про накладення адміністративного стягнення серії РАП № 264925696 від 23.06.2020, та в день винесення вищевказаної постанови не керувала ним, відтак наявні підстави для скасування спірної постанови.
Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 26.01.2021 позовні вимоги задоволено.
Скасовано постанову серії РАП № 264925696 від 23.06.2020, про накладення адміністартивного стягнення на ОСОБА_1 за  ч.1 ст. 122 КУпАП у виді штрафу у розмірі 255 гривень.  
Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закрито.
Стягнуто з Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, за рахунок бюджетних асигнувань на користь держави судовий збір в розмірі 420,40 гривень.
Не погодившись з вказаним рішенням, відповідачем Інспекцією з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 26.01.2021 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає, що інспектором з паркування вірно встановлено, що відповідальною особою за адміністративне правопорушення є власник транспортного засобу ОСОБА_1 та притягнуто зазначену відповідальну особу до адміністративної відповідальності за правопорушення, яке передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.
В судове засідання сторони не з`явились, про день, час та місце судового засідання  повідомлені своєчасно та належним чином.
Враховуючи особиливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, зокрема передбаченої ч. 5 ст. 286 КАС України, колегія суддів вважає, що неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень ч. 2 ст. 268 КАС України, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій (ч. 3 ст. 268 КАС України).
Відповідно до положень ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що постановою про накладення адміністративного стягнення серії РАП № 264925696 від 23.06.2020 визнано ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 КУпАП, що полягало у здійсненні зупинки транспортного засобу марки ИЖ 2715 з державним номерним знаком НОМЕР_1 в районі будинку, що знаходиться за адресою: м. Дніпро,  Ярмарковий узвіз, 27, чим порушила п.3.34 Розділу 33 ПДР України. У зв`язку з вищевказаним на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 255 гривень.
Не погодившись з вказаною з постановою, позивач оскаржила її до суду.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обсґрунтованості.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП.
Відповідно до  ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Згідно до ч. 1 ст. 9 КпАП України, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 14 Закону України "Про дорожній рух", учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух, не створювати перешкод для проїзду спеціалізованого санітарного транспорту бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги, який рухається з включеними проблисковим маячком та спеціальним звуковим сигналом та ін.
Згідно з п. 1.10 ПДР України, зупинка – це припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо).
Відповідно до Розділу 33 "Дорожні знаки" ПДР знак 3.34 "Зупинку заборонено" забороняє зупинку і стоянку транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу). Зона дії знаку - від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту. Дія знаку не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету. Дія знаку поширюється лише на той бік дороги, на якому він встановлений.
Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема за  порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно до ст.71 ч.2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Крім цього, ч. 1 ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до статті 14-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративну відповідальність за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи. У випадку, якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - тоді належний користувач транспортного засобу.
Позивач в позовній заяві зазначає, що вона дійсно була власником автомобіля марки ИЖ 2715, але з державним номерним знаком НОМЕР_2 , який у 2007 році на підставі нотаріально засвідченої довіреності передала у користування ОСОБА_2 з правом продажу, обміну, здачі в оренду, зміни номерних агрегатів і вузлів.  
Водночас, відповідачем до суду першої та апеляційної інстанції не надано відомостей з Єдиного державного реєстру транспортних засобів доказів, відповідно до якого підтверджується належність транспортного засобу ИЖ 2715, д/н   НОМЕР_1 саме ОСОБА_1 .
Крім того, відповідачем не надано доказів того, що саме ОСОБА_1 керувала транспортним засобом ИЖ 2715 з державним номерним знаком НОМЕР_1 та протиправно здійснила зупинку у забороненому місці. 
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
При цьому колегія суддів враховує, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, виходячи з положень КУпАП, сама по собі не є доказом вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 .
Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 05.08.2019 року по справі № 712/12830/16-а.
З урахуванням вищезазначеного, відсутності належних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, доводи апеляційної скарги стосовно правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності є необґрунтованим.
Відповідно до ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Отже, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджено положення нормативних актів, що регулюють спірні правовідносини та дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процессуального права.
Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.
Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради  залишити без задоволення.
Рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 26.01.2021 по справі № 532/1267/20  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя 	(підпис)	А.О. Бегунц	
Судді	(підпис)  (підпис) 	С.С. Рєзнікова    Л.В. Мельнікова   	
Повний текст постанови складено  14.04.2021 року