КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД  

Апеляційне провадження                                                     
№33/824/1975/2021
 
П О С Т А Н О В А 
 
І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И

            26 квітня 2021 року                                                                      місто Київ
                                                                                            справа № 759/13159/17
 
Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Борисової О.В., 
 
за участю:
особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,
захисника Перепьолкіної Юлії Вячеславівни, 
 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 29 вересня 2017 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП, -
 
      В С Т А Н О В И В:
 
Постановою судді Святошинського районного суду міста Києва від 29 вересня 2017 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 320 грн.
Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції,      ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову Святошинського районного суду міста Києва від 29 вересня 2017 року скасувати, а провадження по справі закрити.
В обґрунтування апеляційної скарги посилався на те, що в червні 2020 року йому стало відомо про блокування його карткового рахунку в банку. До червня 2020 року жодних відомостей про наявність стосовно нього справ про адміністративне правопорушення, штрафів за порушення ПДР, які б могли стати причиною стягнення з нього штрафів він не отримував та про такі факти йому не було відомо.
Вказував, що у відповідь на адвокатський запит від 06 липня 2020 року були отримані матеріали адміністративної справи №759/13159/17 з Святошинського районного суду міста Києва, з яких йому стало відомо про прийняття 29 вересня 2017 року  Святошинським районним судом міста Києва постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1. ст.130 КпАП України.
Зазначав, що з матеріалів даної справи також було з`ясовано, що 18 серпня 2017 року інспектором роти №8 батальйону №2 УПП в місті Києві лейтенант поліції Хисьмак I.A. було складено протокол про адміністративне правопорушення серії БД №105182 стосовно особи, яка 18 серпня 2017 року, керуючи автомобілем «Шкода Фаворит» д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_2 , перебував за кермом з ознаками наркотичного сп`яніння. Для встановлення особи, водій пред`явив посвідчення водія НОМЕР_2 від 15 травня 2009 року, видане Коростенським МРЕВ УДА1 УМВС України. Адресою проживання (перебування) водія вказано: АДРЕСА_2 .
Посилався на те, що вказаним автомобілем він ніколи не керував, з власником його взагалі не знайомий, наркотичних засобів він не вживає та 18 серпня 2017 року працівниками патрульної поліції не зупинявся та адміністративних матеріалів за його участі не складалось, за адресою, вказаною як адреса проживання (перебування) водія в протоколі про адмінправопорушення, він ніколи не був зареєстрований та ніколи не проживав, протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №105182, складеного 18 серпня 2017 року не підписував, а проставлений підпис на зазначеному протоколі про адмінправопорушення не його та навіть близько на нього не схожий.
Вказував, що в лютому 2015 року (в період з 15:00 год. 16 лютого 2015 року по 09:00 год. 20 лютого 2015 року), з належного йому автомобіля, невстановленими особами були викрадені його особисті речі, серед яких також були документи, зокрема і посвідчення водія. 
Зазначав, що за даним фактом порушено кримінальне провадження №12015110200000635, розслідування за яким здійснюється Києво-Святошинським PB ГУ МВС України в Київській області.
Посилався на те, що посвідчення водія серії НОМЕР_2 , яке було йому видане ВРЕР ДАІ міста Коростень та викрадено в лютому 2015 року, було зазначене як таке, на підставі якого було встановлено особу водія під час зупинки 18 серпня 2017 року керованого ним автомобіля «Шкода Фаворит», д.н.з. НОМЕР_1 працівниками поліції.
Вказував, що через притягнення його до відповідальності за адміністративне правопорушення яке він не вчиняв, істотно порушені його права та обмежена можливість вільно користуватись належними йому коштами та майном.
Також ОСОБА_1 подав заяву, в якій просив визнати причини пропуску строку на апеляційне оскарження поважними та поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду міста Києва від 29 вересня 2017 року.
Посилався на те, що причинами пропуску строку на апеляційне оскарження є:
Запізніле, більш ніж як через 3 роки виявлення порушення його прав через винесення Святошинським районним судом постанови від 29 вересня 2017 року у справі №759/13159/17, оскільки лише після накладення арешту на кошти на його картковому рахунку в процесі виконавчого провадження, він дізнався про порушення його права;
необхідність часу для з`ясування причин та обставин, що передували складанню адміністративного протоколу та винесенню судом постанови у справі про адміністративне правопорушення (направлення адвокатських запитів, отримання на них відповідей, ознайомлення з матеріалами кримінального провадження за його заявою про викрадення документів з автомобіля в лютому 2015 року, звернення до правоохоронних органів з заявою про злочин, ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження), оскільки на момент виявлення блокування його карткового рахунку в банку він не мав жодного уявлення про причини такого блокування, про наявність стосовно нього постанови у справі про адміністративне правопорушення і про підстави її винесення.
У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та його захисник Перепьолкіна Ю.В. доводи апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити. 
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та клопотання про поновлення строку на апеляційне скарження, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Перепьолкіну Ю.В., проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Згідно вимог ст.268 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності вказаної особи справу можна розглянути лише у випадках, коли є дані про своєчасне сповіщення про місце і час розгляду справи, якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Відповідно до ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції розглянув справу про адміністративне правопорушення за відсутності ОСОБА_1 . Матеріали справи не містять доказів про належне повідомлення останнього про дату, час та місце розгляду справи. При цьому, ОСОБА_1 вказував на те, що за адресою, вказаною як адреса проживання (перебування) водія в протоколі про адмінправопорушення, він  ніколи не був зареєстрований та ніколи не проживав.
Також суд апеляційної інстанції вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови пропущений з поважних причин, оскільки ОСОБА_1 та його захисником Перепьолкіною Ю.В. вчинялися дії для з`ясування причин та обставин, що передували складанню адміністративного протоколу, винесенню судом постанови у справі про адміністративне правопорушення та для зібрання доказів на підтвердження обставин, які викладені в апеляційній скарзі.
Враховуючи вказані обставини, положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови та вважає за доцільне його поновити.
Вирішуючи питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, апеляційний суд виходить з наступного.
Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст.ст.245, 280 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні адміністративного правопорушення.
З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст.252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
З огляду на положення ст.ст.251, 252 КУпАП суддя в постанові повинен навести докази наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, винності особи у його вчиненні, а також дати належну оцінку цим доказам у їх сукупності.
Суд першої інстанції, визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладаючи на нього адміністративне стягнення, виходив з того, що вина останнього підтверджується даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення від 18 серпня 2017 року та висновку КМНКЛ «Соціотерапія» від 19 серпня 2017 року та наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Проте, суд апеляційної інстанції не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Положеннями ст.1 КУпАП визначено, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Пунктом 2.9.а ПДР України визначено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з ч.1 ст.130 КУпАП до адміністративної відповідальності притягуються особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортними засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також відмова особи,яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №105182, 18 серпня 2017 року о 22.00 год. ОСОБА_1 , керував автомобілем «Шкода Фаворит» д.н.з. НОМЕР_1 , по проспекту Перемоги, 134/1 в місті Києві з ознаками наркотичного сп`яніння: зіниці очей не реагують на світло, тремтіння пальців рук, неприроднє забарвлення шкірного покриву обличчя. Згідно протоколу медичного огляду №006378 водій порушив п.2.9а ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.    
З вказаного протоколу про адміністративне правопорушення та з висновку КМНКЛ «Соціотерапія» від 19 серпня 2017 року вбачається, що особа правопорушника ОСОБА_1 була встановлена на підставі посвідчення водія НОМЕР_2 від 15 травня 2009 року.
У судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що він не керував 18 серпня 2017 року о 22.00 год. автомобілем «Шкода Фаворит» д.н.з. НОМЕР_1 , оскільки у нього взагалі не було ніколи в користуванні вказаного транспортного засобу. До адміністративної відповідальності його також не притягували, протокол не складали. За вказаною в протоколі про адміністративне правопорушення адресою він не проживає, тому йому не було відомо про розгляд справи щодо нього судом. Також зазначив, що посвідчення водія НОМЕР_2 від 15 травня 2009 року, на підставі якого було встановлено особу, яка керувала автомобілем «Шкода Фаворит» д.н.з. НОМЕР_1 в лютому 2015 року було викрадено з належного йому автомобіля.
На підтвердження обставин, які викладені в апеляційній скарзі,       ОСОБА_1 надав наступні докази.
Так, 20 лютого 2015 року ОСОБА_1 подав до Києво-Святошинського PB ГУ МВС України в Київській області заяву, в якій зазначав, що в період часу з 15:00 год. 16 лютого 2015 року по 09:00 год. 20 лютого 2015 року невідома особа, шляхом підбору ключа до автомобіля «ВАЗ-2110», д.н.з. НОМЕР_3 , що знаходився на прибудинковій території в місті Боярка по вул. Маяковського, 2, викрала з автомобіля автомагнітолу, відеореєстратор, набір ключів та документи, а саме: водійське посвідчення, паспорт та страховий поліс. 
Вказана заява зареєстрована в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за реєстраційним №12015110200000635. 
Згідно листа Територіального сервісного центру №3246 вих. №159 від 14 серпня 2020 року ОСОБА_1 на території Київської області були видані:
28 лютого 2015 року тимчасовий талон серії НОМЕР_4 ;
07 березня 2015 року посвідчення водія серії НОМЕР_5 .
Відповідно до листа Територіального сервісного центру МВС №1843 від 01 вересня 2020 року №3-аз згідно з базою даних підсистеми НАІС Єдиного державного реєстру МВС та міграційних даних, а також відповідно до книги видачі посвідчень водія інв.2096 від 14 листопада 2008 року № запису 828 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 отримав посвідчення водія серії НОМЕР_2 , категорії В, ВРЕР ДАІ міста Коростень.
У листі також зазначено, що 28 лютого 2015 року було видано тимчасовий талон, строком дії до 06 березня 2015 року, серії НОМЕР_4 категорії  В1,В в ВРЕР ДАІ з обслуговування Києво-Святошинського району при УДАІ ГУМВС України в Київській області та 07 березня 2015 року було видано посвідчення водія серії НОМЕР_8 категорії В1 ,В строк дії до 07 березня 2045 в ВРЕР ДАІ з обслуговування Києво-Святошинського району при УДАІ ГУМВС України в Київській області.
30 вересня 2020 року у відповідь на адвокатський запит від 14 вересня 2020 року було отримано лист №6-аз від 24 вересня 2020 року від Територіального сервісного центру №1843, до якого було долучено копії сторінок Книги видачі посвідчень водія (почато 14 листопада 2008 року закінчено 02 жовтня 2010 року), з яких вбачається, що 14 травня 2009 року ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання Олевський район с. Стовпинка, було отримано посвідчення водія серія НОМЕР_7 категорії «В».
21 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області з заявою про злочин за фактом незаконного використання невстановленою особою посвідчення водія серії НОМЕР_2 , підроблення документів та підписання від його імені іншою особою протоколу про адміністративне правопорушення, чим йому було завдано шкоди у зв`язку з накладенням на нього адміністративного стягнення та завдання шкоди його репутації. Факт звернення підтверджується талоном - повідомленням №26421.
З огляду на вищевикладене вбачається, що особу правопорушника відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №105182 від 18 серпня 2017 року встановлено на підставі посвідчення водія, яке у лютому 2015 році було викрадене у ОСОБА_1 . 
Отже, особою, яка притягнута до адміністративної відповідальності за обставин, викладених в оскаржуваній постанові, є не   ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Сукупність досліджених судом апеляційної інстанції доказів, в тому числі особистих пояснень   ОСОБА_1   вказує на те, що працівниками поліції не було належним чином встановлено особу винного, що потягло за собою незаконне притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.
Таким чином, під час апеляційного розгляду не встановлено беззаперечних доказів того, що ОСОБА_1 , 18 серпня 2017 року о 22.00 год. керував автомобілем «Шкода Фаворит» д.н.з. НОМЕР_1 , по проспекту Перемоги, 134/1 в місті Києві з ознаками наркотичного сп`яніння.
Відповідно до положень ст.251 КУпАП, ст.62 Конституції України не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, він не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, що узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».
При прийнятті постанови, суд першої інстанції не з`ясував всіх обставин справи в їх сукупності, внаслідок чого, за відсутності у матеріалах справи належних доказів та даних про встановлення особи правопорушника, прийняв незаконне та необґрунтоване судове рішення.
Таким чином, доводи апеляційної скарги підтверджуються матеріалами справи про адміністративне правопорушення та є обґрунтованими.
Частина 1 ст.7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд доходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Керуючись ст.ст.247, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Київський апеляційний суд, -
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Святошинського районного суду міста Києва від 29 вересня 2017 року.
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
 
Постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 29 вересня 2017 року - скасувати.
 
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях останнього події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя:                                                                                                Борисова О.В.