Ухвала
 
16 червня 2021 року
м. Київ
справа № 477/1596/20
провадження № 61-7548ск21 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Миколаївського апеляційного суду від 17 березня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Новомиколаївської сільської ради Вітовського району Миколаївської області, Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання права довічного успадковуваного володіння земельною ділянкою в порядку спадкування за законом, витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння та скасування наказу та реєстрації земельних ділянок,  
встановив:
У вересні 2020 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулися до суду із позовною заявою до Новомиколаївської сільської ради Вітовського району Миколаївської області, Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , у якому просили: 
- визнати за ними в рівних частках по 1/3 частині в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право довічного успадковуваного володіння на земельну ділянку, площею 25,3 га, для ведення селянського (фермерського) господарства, розташовану в межах території Новомиколаївської сільської ради Вітовського району Миколаївської області, згідно державного акту на право довічного успадковуваного володіння землею без серії та номеру, зареєстрованого за № 409;
- скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 10 грудня 2018 року № 8772/0/14-18-СГ «Про припинення права довічного успадкованого володіння землею земельною ділянкою»;
- скасувати реєстрацію земельних ділянок сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства в межах території Новомиколаївської сільської ради Вітовського району Миколаївської області, зокрема: площею 2,00 га з кадастровим номером 4823383400:03:000:0581, що належить на праві власності ОСОБА_5 ; площею 2,00 га з кадастровим номером 4823383400:03:000:0612, що належить на праві власності ОСОБА_1 ; площею 4,00 га з кадастровим номером 4823383400:03:000:0611, що належить на праві власності ОСОБА_1 ; площею 2,00 га з кадастровим номером 4823383400:03:000:0577, що належить на праві власності ОСОБА_6 ; площею 6,00 га з кадастровим номером 4823383400:03:000:0613, що належить на праві власності ОСОБА_1 ; площею 16,00 га з кадастровим номером 4823383400:03:000:0614, що належить на праві власності ОСОБА_1 ;
- витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 спірну земельну ділянку площею 25,3 га для ведення селянського (фермерського) господарства, розташовану в межах території Новомиколаївської сільської ради Вітовського району Миколаївської області, згідно державного акту на право довічного успадковуваного володіння землею без серії та номеру, зареєстрованого за № 409.
Ухвалою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 21 грудня 2020 року відмовлено у відкритті провадження по справі в частині вимоги про визнання за ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в рівних частках по 1/3 частині в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право довічного успадковуваного володіння на земельну ділянку, площею 25,3 га для ведення селянського (фермерського) господарства, розташовану в межах території Новомиколаївської сільської ради Вітовського району Миколаївської області, згідно державного акту на право довічного успадковуваного володіння землею без серії та номеру, зареєстрованого за № 409.
Щодо інших позовних вимог відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання.
Позивачі звернулися до Миколаївського апеляційного суду з апеляційною скаргою на вказане рішення суду першої інстанції в частині відмови у відкритті провадження у справі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просили ухвалу суду першої інстанції скасувати у повному обсязі, а справу повернути до того ж суду для продовження розгляду. 
Постановою Миколаївського апеляційного суду від 17 березня 2021 року ухвалу Жовтневого районного суду Миколаївської області від 21 грудня 2020 року в частині відмови у відкритті провадження у справі щодо позовних вимог ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання в порядку спадкування за законом за кожним права довічного успадковуваного володіння на 1/3 частку земельної ділянки скасувано.
Справу направлено до Жовтневого районного суду Миколаївської області для вирішення питання про відкриття провадження у справі в частині вказаних вимог.
У травні 2021 року до Верховного Суду засобами поштового зв`язку надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Миколаївського апеляційного суду від 17 березня 2021 року у вищевказаній справі, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження, передбаченого статтею 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).
Ухвалою Верховного Суду від 21 травня 2021 року касаційну скаргу залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків.
На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 21 травня 2021 року ОСОБА_1 надіслав до Верховного Суду заяву про поновлення строку звернення з касаційною скаргою. 
У заяві про поновлення строку звернення з касаційною скаргоюзаявник просить поновити строк на звернення з касаційною скаргою, вказує, що копію оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції отримав 21 квітня 2021 року. На підтвердження наведеного надав копію відповіді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 02 червня 2021 року вих. № 477/1596/20/5864/2021, згідно з якою копію повного тексту постанови Миколаївського апеляційного суду від 17 березня 2021 року було видано ОСОБА_1 21 квітня 2021 року.
Відповідно до частини другої статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущено із поважних причин, він підлягає поновленню.
Підставами касаційного оскарження постанови Миколаївського апеляційного суду від 17 березня 2021 року заявникзазначає неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме: 
- відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права в  подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України). 
Касаційна скарга за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України. Наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.
Керуючись статтями 389, 390, 394, 395, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ухвалив:
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Миколаївського апеляційного суду від 17 березня 2021 року.
Відкрити касаційне провадження у вказаній справі.
Витребувати з Жовтневого районного суду Миколаївської області цивільну справу № 477/1596/20 за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Новомиколаївської сільської ради Вітовського району Миколаївської області, Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання права довічного успадковуваного володіння земельною ділянкою в порядку спадкування за законом, витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння та скасування наказу та реєстрації земельних ділянок. 
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 30 липня 2021 року. 
Ухвала оскарженню не підлягає. 
 
Судді:                                                                                                 М. Ю. Тітов
 
                                                                                                            І. О. Дундар
 
                                                                                                            Є. В. Краснощоков