Справа № 347/1474/16 
Провадження № 22-ц/4808/363/21
Головуючий у 1 інстанції Гордій В. І. 
Суддя-доповідач Василишин 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2021 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
судді-доповідача                Василишин Л.В.,
суддів:                        Бойчука І.В.,Максюти І.О.
секретаря Єлісевич О.М.
                       за участю        представника апелянта адвоката Беньковського В.А. ,
представника відповідача адвоката Богданця Ю.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Косівського районного суду від 08.10.2020 року ухваленого в м. Косів суддею Гордієм В.І. у справі за позовом ОСОБА_1 до Космацької сільської ради, ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно,-
в с т а н о в и в:
        ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Космацької сільської ради, ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно- житловий будинок разом з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 ., а ОСОБА_2  звернулася до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно- на цей же будинок.
       07.12.2016 року ухвалою Косівського районного суду дані позови об"єднані в одне провадження.
       Ухвалою Косівського районного суду від 08.10.2020 року первісний позов ОСОБА_1 до Космацької сільської ради, ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно - залишено без розгляду в зв"язку із повторною поспіль неявкою позивача та його представника в судове засідання.
       Зустрічну позовну заяву  ОСОБА_2  мотивувала тим, що вона народилася в с. Космач Косівського району Івано-Франківської області. Її батьками були ОСОБА_3  та ОСОБА_2 . Тато -  ОСОБА_3 помер ще в 1993 році, а мама -  ОСОБА_2 проживала у спадковому господарстві своїх батьків за адресою АДРЕСА_1 . У вказаному господарстві народились та виросли вона, відповідач та інші їх брати та сестри. 07.11.1999 року мати вчинила заповідальне розпорядження згідно якого все майно заповіла відповідачу (брату) ОСОБА_1 . Зазначений заповіт був посвідчений секретарем Космацької сільської ради Косівського району Івано-Франківської області Чорнищук О.І. 07.11.1999 року, про що було зроблено реєстровий запис за №100.
Проте, 27 травня 2004 року мама ОСОБА_2 вчинила нове і остаточне заповідальне розпорядження на випадок її смерті про те, що все майно, заповіла дочці ОСОБА_2 . Даний заповіт був посвідчений 27.05.2004 року приватним нотаріусом Косівського нотаріального округу Івано-Франківської області Ромовською О.В. із вчиненням реєстрового запису за №896.
ІНФОРМАЦІЯ_1 мама позивачки,  ОСОБА_2 , 1931 р.н., померла, і після її смерті відкрилась спадщина на все належне їй майно, і зокрема, згідно складеного нею останнього заповіту, спадкоємцем на все належне їй майно є ОСОБА_2 . При зверненні в нотаріальну контору з заявою про видачу свідоцтва про право власності на спадщину, позивачці було відмовлено та рекомендовано звернутись до суду.
       У зв”язку з цим, вона просила суд визнати за нею право власності в цілому на спадкове нерухоме майно – житловий будинок разом з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 .
       Рішенням Косівського районного суду від 08.10.2020 року зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно – задоволено.
       Визнано за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителькою с. Космач, Косівського району Івано-Франківської області, ІПН НОМЕР_1 , – право власності в цілому на спадкове нерухоме майно – житловий будинок разом з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 .
       З таким рішенням не погодився відповідач ОСОБА_4 та подав апеляційну скаргу.
В скарзі зазначив, що при ухваленні судового рішення не враховано той факт, що апелянт постійно проживав та був зареєстрований у спірному домогосподарстві і після смерті батька , як спадкоємець першої черги , у відповідності до положень ч.3 ст.1268 ЦКУ фактично прийняв свою частку спадщини у вказаному майні після смерті батька. 
       Тому слід вважати, що до складу спадкового майна після смерті матері не може входити все домоволодіння , а лише частка, яка належала матері у її долі спадкування після смерті батька.
       Тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові.
У засіданні апеляційного суду представник апелянта вимоги скарги підтримав, просив її задоволити.
Представник позивача скаргу заперечив, просив відмовити в її задоволенні за безпідставністю.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.
Відповідно до ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Задовольняючи зустрічний позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка  ОСОБА_2  (1965 р.н.)  є єдиним спадкоємцем згідно заповіту її матері  ОСОБА_2  (1931 р.н.) від 27.05.2004 року, яким скасовано попередній заповіт від 07.11.1999 року, оформлений на брата позивачки – відповідача  ОСОБА_1 . Враховуючи те, що постановою приватного нотаріуса від 06.09.2016 року відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку з відсутністю документа, який би підтверджував право власності спадкодавця  ОСОБА_2  (1931р.н.) на житловий будинок в АДРЕСА_1 , суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення зустрічного позову.
Апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції, оскільки таке відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України.
Судом встановлено, що позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_2 є рідною сестрою відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 .
Спір між сторонами виник з приводу права на спадщину після смерті їх матері – ОСОБА_2 (1931 р.н.), а саме на житловий будинок в АДРЕСА_1 .
Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 21.11.2008 року спадкодавець ОСОБА_2 (1931 р.н.) померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.6).
За правилами ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
З матеріалів справи вбачається, що спадкодавець  ОСОБА_2 (1931 р.н.) за життя склала два заповіти.
Так, 07.11.1999 року  ОСОБА_2 (1931 р.н.) склала заповіт, згідно до якого все своє майно заповіла сину ОСОБА_1 , 1967 р.н. (а.с.7). 
В подальшому - 27.05.2004 року ОСОБА_2 (1931 р.н.) змінила своє розпорядження і склала заповіт, згідно якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, вона заповіла дочці, ОСОБА_2 (1965 р.н.).
Згідно ст. 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. 
Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним.
Таким чином, на день смерті спадкодавця ОСОБА_2 (1931 р.н.) чинним був останній заповіт від 27.05.2004 року, складений на користь позивачки за зустрічним позовом – ОСОБА_2 (1965 р.н.).
Відповідач за зустрічним позовом – ОСОБА_1 оскаржив складений матір?ю новий заповіт до суду. 
Рішенням Косівського районного суду від 28.07.2017 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 28.02.2018 року, в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи без самостійних вимог: Космацька сільська рада, приватний нотаріус Косівського районного нотаріального округу Ромовська О.В, про визнання заповіту від 27.05.2004 року недійсним – відмовлено (справа №347/1933/16), (а.с.86-91).
Постановою Верховного Суду від 17.06.2020 року рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 28 липня 2017 року та постанову Апеляційного суду Івано-Франківської області від 28 лютого 2018 року залишено без змін (а.с.166-170).
В силу дії ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Отже, на час розгляду даного спору заповіт спадкодавця ОСОБА_2 (1931 р.н.) від 27.05.2004 року є чинним.
Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема визнання права (ч.ч.1,2 ст.16 ЦК України).
Встановлено, що 09.08.2016 року ОСОБА_2 (1965 р.н.). звернулася до приватного нотаріуса Косівського районного нотаріального округу Ромовської О.В. із заявою првидачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посилаючись на те, що спадщину вона прийняла, оскільки постійно проживала із спадкодавцем у спадковому будинку (а.с.48).
Постановою від 06.09.2016 року нотаріус відмовив ОСОБА_2 (1965 р.н.). у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, в зв?язку із відсутністю документа, який би підтверджував право власності спадкодавця ОСОБА_2 , 1931 р.н. на житловий будинок в АДРЕСА_1 (а.с.50).
Відмова нотаріуса зумовила звернення ОСОБА_2 (1965 р.н.). до суду із даним позовом.
Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Отже, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Матеріалами справи встановлено, що згідно копії виписки з інвентаризаційних матеріалів виданої обласним КП «Коломийське МБТІ» за № 56595 від 09.08.2016 року (а.с.49), згідно архівних даних станом на 31.12.2012 року в Коломийському МБТІ право власності на будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 , не зареєстровано.
Рішенням виконкому Космацької сільської ради від 29.10.2003 року, вирішено призначити головою господарства господарського номеру 1664, що в с. Космач, по вул. М.Боб?яка 30 – ОСОБА_2 , 1931 р.н. Оформити право власності на житловий будинок з господарськими будівлями робітничого двору погосподарського номеру 1664 ОСОБА_2 . Коломийському інвентар бюро видати документ власності на житловий будинок з господарськими будівлями погосподарського номеру 1664 на ім?я ОСОБА_2 , 1931 р.н. (а.с.53).
Таким чином, спадкодавець ОСОБА_2 (1931 р.н.) була єдиним власником спірного спадкового майна.
За даними довідки, виданої Космацькою сільською радою від 05.09.2016 року за № 299 ОСОБА_2 , 1931 р.н., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 постійно з 1967 року проживала у спадковому будинку 1928 року побудови, який знаходиться в АДРЕСА_1 . За цією ж адресою на день смерті спадкодавця були зареєстровані: з 1967 року – дочка померлої ОСОБА_2 (1965 р.н.) та син – ОСОБА_1 (а.с.51).
Враховуючи наявність у спадкоємця за заповітом (позивачки ОСОБА_2 , 1965 р.н.) перешкод в оформленні права власності на спадкове майно в нотаріальному порядку, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадковий будинок, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення зустрічного позову.
Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_1 ухвалу суду першої інстанції про залишення його позову без розгляду не оскаржував, право ОСОБА_2 на спадкове майно за заповітом є неспростовним, а інших доказів в суді першої інстанції не представив. Доводи скарги щодо прийняття ним спадщини після смерті батька апелянт не обгрунтував жодним чином та доказів на їх підтвердження не представив. 
Розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовано всебічно та повно, дано їм вірну правову оцінку, а рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Косівського районного суду від 08.10.2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 16 квітня 2021 року.

Суддя-доповідач:                                                        Василишин Л.В.
Судді:                                                                        Бойчук І.В. 
                                                                        Максюта І.О.