Ухвала
Іменем України    
    
09 червня 2021 року
м. Київ
 
справа № 172/260/20
провадження № 61-4244ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка підписана представником ОСОБА_3 , на рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 28 липня 2020 року у складі судді: Битяка І. Г., та постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 січня 2021 року у складі колегії суддів: Єлізаренко І. А., Красвітної Т. П., Свистунової О. В., у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до фермерського господарства «Промінь», третя особа - державна установа «Держгрунтохорона», про розірвання договорів оренди землі та повернення земельних ділянок,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У березні 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , кожний окремо, звернулись з позовами до фермерського господарства «Промінь» (далі - ФГ «Промінь»), третя особа - Дніпропетровська філія Державної установи «Держгрунтохорона» (далі - Дніпропетровська філія ДУ «Держгрунтохорона»), про розірвання договорів оренди землі та повернення земельних ділянок.
 
Позовна заява ОСОБА_1 мотивована тим, що згідно з державним актом серії III-ДП № 025599 йому на праві власності належить земельна ділянка (кадастровий номер 1220787700:01:019:0095) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 8,339 га, яка розташована на території Павлівської сільської ради Васильківського району Дніпропетровської області. Відповідно до довідки Дніпропетровської філії ДУ «Держґрунтоохорона» від 17 лютого 2020 року № 99 агрохімічні показники зазначеної земельної ділянки у 2002 році становили: органічна речовина (гумус) - 4,10 %, макроелементи живлення: азот - 39,0 мг/кг, фосфор - 66,0 мг/ кг та калій - 124,0 мг/кг, мікроелементи живлення: марганець - 27,0 мг/кг, цинк - 0,60 мг/кг, мідь - 0,33 мг/ кг та кобальт - 0,20 мг. 15 травня 2013 року між ОСОБА_1 та ФГ «Промінь» було укладено договір оренди зазначеної земельної ділянки строком на 10 років. За умовами пункту 9.4 договору оренди орендар зобов`язаний, зокрема, використовувати орендовану земельну ділянку за цільовим призначенням та відповідно до мети, визначеної у п. 4.1 цього договору, проводити господарську діяльність способами, які не завдають шкідливого впливу на стан землі та родючість ґрунтів, підвищувати родючість ґрунтів та зберігати інші корисні властивості землі, забезпечувати захист земельної ділянки від ерозії, виснаження, забруднення, засмічення, засолення, осолонцювання, підкислення, перезволоження, підтоплення, заростання бур`янами, чагарниками і дрібноліссям. Однак, згідно з агрохімічним паспортом поля, земельної ділянки, площею 8,339 га, номер 145007, виготовленого Дніпропетровською філією ДУ «Держґрунтоохорона» показники стану ґрунту зазначеної земельної ділянки на 2019 рік становлять: 1) щільність ґрунту - 1,23 г/см3, максимально можливий запас продуктивної вологи 0-100 см, мм - 140 см, мм; 2) кислотність: гідролітична - 0,16 мг-екв/100 г, показники рН: сольовий - 7,3, водний - 8,3, сума увібраних основ (Ca-Mg) - 25,0 мг-екв/100 г, вміст у ґрунті: гумусу - 3,20%, елементів живлення: азоту, що легкогідролізується - 125,0 мг/кг ґрунту, азоту за нітрифікаційною здатністю - 10,1 мг/кг ґрунту, сірки - 11,3 мг/кг; 3) рухомі сполуки: фосфор - 103,0 мг/кг ґрунту, калій - 245,0 мг/кг ґрунту, рухомі форми: марганець - 30,0 мг/кг ґрунту, цинк - 0,59 мг/кг ґрунту, мідь - 0,53 мг/кг ґрунту, кобальт - 0,28 мг/кг ґрунту, бор - 0,98 мг/кг ґрунту, кадмій - 0,14 мг/кг ґрунту, свинець - 3,97 мг/кг ґрунту, ртуть - 0,020 мг/кг ґрунту; 4) щільність забруднення: цезієм - 137-0,04 Кі/км2, стронцієм - 90-0,013 Кі/км2, агрохімічна оцінка - 69 (методика Київ 2013), еколого-агрономічна оцінка - 42 (методика Київ 2013). Таким чином, агрохімічним паспортом поля земельної ділянки, яка має сільськогосподарське призначення. встановлені агрономічні показники стану ґрунту та щільність забруднення на 2019 рік, які є негативними по відношенню до агрохімічних показників стану ґрунту у 2002 році. 
 
ОСОБА_1 просив:
розірвати договір оренди земельної ділянки від 15 травня 2013 року, укладений між ним та ФГ «Промінь» щодо земельної ділянки, площею 8,339 га (кадастровий номер 1220787700:01:019:0095);
зобов`язати відповідача повернути належну йому земельну ділянку;
стягнути судові витрати по справі.
 
Позовна заява ОСОБА_2 мотивована тим, що згідно з державним актом серії III-ДП № 025942 від 18 жовтня 2002 року має у власності земельну ділянку (кадастровий номер 1220787700:01:019:0094) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 7,903 га, яка розташована на території Павлівської сільської ради Васильківського району Дніпропетровської області. Відповідно до довідки Дніпропетровської філії ДУ «Держґрунтоохорона» від 17 лютого 2020 року №99 агрохімічні показники зазначеної земельної ділянки у 2002 році становили: органічна речовина (гумус) - 4,10 %, макроелементи живлення: азот - 39,0 мг/кг, фосфор - 66,0 мг/ кг та калій - 124,0 мг/кг, мікроелементи живлення: марганець - 27,0 мг/кг, цинк - 0,60 мг/кг, мідь - 0,33 мг/ кг та кобальт - 0,20 мг. Між ОСОБА_2 та ФГ «Промінь» 15 травня 2013 року було укладено договір оренди зазначеної земельної ділянки строком на 10 років. За умовами пункту 9.4 зазначеного договору оренди орендар зобов`язаний, зокрема, використовувати орендовану земельну ділянку за цільовим призначенням та відповідно до мети, визначеної у пункті 4.1 цього договору, проводити господарську діяльність способами, які не завдають шкідливого впливу на стан землі та родючість ґрунтів, підвищувати родючість ґрунтів та зберігати інші корисні властивості землі, забезпечувати захист земельної ділянки від ерозії, виснаження, забруднення, засмічення, засолення, осолонцювання, підкислення, перезволоження, підтоплення, заростання бур`янами, чагарниками і дрібноліссям. Проте згідно з агрохімічним паспортом поля земельної ділянки, площею 7,903 га, номер 145008, виготовленого Дніпропетровською філією ДУ «Держґрунтоохорона» показники стану ґрунту зазначеної земельної ділянки на 2019 рік становлять: 1) щільність ґрунту - 1,23 г/см3, максимально можливий запас продуктивної вологи 0-100 см, мм - 140 см, мм; 2) кислотність: гідролітична - 0,16 мг-екв/100 г, показники рН: сольовий - 7,3, водний - 8,3, сума увібраних основ (Ca-Mg) - 25,0 мг-екв/100 г, вміст у ґрунті: гумусу - 3,20%, елементів живлення: азоту, що легкогідролізується - 125,0 мг/кг ґрунту, азоту за нітрифікаційною здатністю - 12,2 мг/кг ґрунту, сірки - 11,3 мг/кг;3) рухомі сполуки: фосфор - 101,0 мг/кг ґрунту, калій - 241,0 мг/кг ґрунту, рухомі форми: марганець - 30,0 мг/кг ґрунту, цинк - 0,59 мг/кг ґрунту, мідь - 0,53 мг/кг ґрунту, кобальт - 0,28 мг/кг ґрунту, бор - 0,98 мг/кг ґрунту, кадмій - 0,14 мг/кг ґрунту, свинець - 3,97 мг/кг ґрунту, ртуть - 0,020 мг/кг ґрунту; 4) щільність забруднення: цезієм - 137-0,04 Кі/км2, стронцієм - 90-0,013 Кі/км2, агрохімічна оцінка - 70 (методика Київ 2013), еколого-агрономічна оцінка - 42 (методика Київ 2013). Таким чином, агрохімічним паспортом поля земельної ділянки, яка має сільськогосподарське призначення встановлені агрономічні показники стану ґрунту та щільність забруднення на 2019 рік, які є негативними по відношенню до агрохімічних показників стану ґрунту у 2002 році. 
 
ОСОБА_2 просила:
розірвати договір оренди земельної ділянки від 15 травня 2013 року, укладений між нею та ФГ «Промінь» щодо земельної ділянки, площею 7,903 га (кадастровий номер 1220787700:01:019:0094); 
повернути належну їй земельну ділянку;
стягнути з відповідача понесені нею судові витрати.
 
Ухвалою Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 13 травня 2020 року цивільні справи об`єднані в одне провадження.
 
Рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 28 липня 2020 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено.
 
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачі протягом 2002-2013 року самостійно здійснювали обробіток належних їм на праві власності земельних ділянок шляхом засівання їх пшеницею, ячменем, саджанням кукурудзи, буряка та баштану. фг «Промінь» почало користуватися спірними земельними ділянками на правах орендаря з 2013 року, коли були укладені договори оренди земельних ділянок з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Обстеження земельних ділянок було проведено у 2002 році, потім у 2019 та 2020 роках. З 2002 по 2019 рік агрохімічне обстеження земель позивачів не здійснювалось. позивачі не довели той факт, що саме внаслідок неналежного господарювання орендаря на їх земельних ділянках відбулося погіршення родючості. Тому вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання договорів оренди землі та повернення земельних ділянок не підлягають задоволенню.
 
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 19 січня 2021 року Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 28 липня 2020 року залишено без змін.
 
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що позивачі не надали належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог щодо порушення ФГ «Промінь» умов договорів оренди, укладених з кожним позивачем окремо, не доведено наявності дій відповідача, які призвели до погіршення агрохімічних показників ґрунту, що унеможливлює подальше використання належних кожному із позивачів земельних ділянок. Позивачі протягом 2002-2013 років самостійно здійснювали обробіток належних їм на праві власності земельних ділянок шляхом засівання їх пшеницею, ячменем, саджанням кукурудзи, буряка та баштану. Відповідач ФГ «Промінь» почав користуватися спірними земельними ділянками на правах орендаря з 15 травня 2013 року. Обстеження земельних ділянок позивачів було проведено у 2002 році, що вбачається із довідки № 99 від 17 лютого 2020 року, виданої Дніпропетровською філією ДУ «Держґрунтоохорона» та в подальшому у 2019 та 2020 роках. З 2002 року по 2019 рік агрохімічне обстеження земельних ділянок, належних позивачам, не проводилося. Матеріали справи не містять жодних даних у якому стані перебували земельні ділянки позивачів на час передачі їх у користування відповідачу - 15 травня 2013 року, який був агрохімічний склад ґрунту на цей час. Тому позивачами не доведено, що саме внаслідок неналежного господарювання відповідача ФГ «Промінь» на їх земельних ділянках відбулося погіршення родючості, погіршився склад ґрунту. 
 
Апеляційний суд вказав, що наданий позивачами висновок експертного дослідження свідчить, що зразки ґрунту були надані експерту самими позивачами, експерт не виїздив на місцевість для забору ґрунту. Експерт на час проведення експертного дослідження не був попереджений про кримінальну відповідальність за статтями 384, 385 КК України. Тому апеляційний суд зробив висновок про те, що суд першої інстанції, встановивши вказані обставини, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.
 
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 18 лютого 2021 року засобами поштового зв`язку подали до Верховного Суду касаційну скаргу, яка підписана представником ОСОБА_3 , на рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 28 липня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 січня 2021 року.
 
Ухвалою Верховного Суду від 31 березня 2021 року касаційну скаргу залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків. Ухвалою Верховного Суду від 28 квітня 2021 року продовжено строк на усунення недоліків касаційної скарги. Особами, які подали касаційну скаргу, на виконання ухвали Верховного Суду від 31 березня 2021 року ці недоліки було усунуто, зокрема, надано уточнену касаційну скаргу, у якій ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять скасувати рішення суду першої інстанції і постанову суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
 
В уточненій касаційній скарзі підставою, на якій подається касаційна скарга ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зазначають неправильне застосування норм матеріального права та порушення судами норм процесуального права, оскільки суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду України: від 20 січня 2016 року у справі № 6-1998цс15, від 20 січня 2016 року у справі № 6-1980цс15, та постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 541/555/16-ц (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України). Також у касаційній скарзі міститься посилання на пункт 1 частини третьої статті 411 ЦПК України, а саме: порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу. Уточнена касаційна скарга обґрунтована тим, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2010 року № 164 зі змінами і доповненнями від 30 червня 2010 року № 539 «Про затвердження нормативів оптимального співвідношення культур у сівозмінах в різних природно-сільськогосподарських регіонах» допустимими нормативи періодичності вирощування культури на одному і тому самому полі становлять: для соняшника не менше ніж через сім років. Таким чином, відповідач порушив зазначені нормативи, вирощуючи на ділянках позивачів соняшник у 2013 році, 2017 та 2019 році, що в свою чергу призвело до погіршення агрохімічного стану земельних ділянок та до порушення пункту 4.1 договору оренди. Зазначеним доводам не надано судами належної правової оцінки і вони не знайшли своє відображення у судових рішеннях. У касаційній скарзі з посиланням на висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 541/555/16-ц зазначено, що матеріалами справи встановлено порушення відповідачем порядку сівозмін сільськогосподарських культур та порядок їх чергування у часі і просторі. При цьому законодавче запровадження застосування сівозмін не є обмеженням земельних прав, а є проявом загальних правил охорони і використання земель, наданих для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на виконання конституційної вимоги щодо надання особливої охорони землі як основного національного багатства. Внаслідок неналежного дослідження та оцінки зібраних доказів районним та апеляційним судами не встановлено фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, ухвалені рішення не можуть вважатися законними та обґрунтованими, а тому підлягають скасуванню.
 
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.
 
Суди встановили, що ОСОБА_1 належить земельна ділянка, площею 8,339 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Павлівської сільської ради Васильківського району Дніпропетровської області.
 
ОСОБА_2 належить земельна ділянка, площею 7,903 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Павлівської сільської ради Васильківського району Дніпропетровської області.
 
15 травня 2013 року між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , кожним окремо, як власниками земельних ділянок, та ФГ «Промінь» укладено договори оренди землі, площею 8,339 га та площею 7,8601 га відповідно, строком на 10 років.
 
Згідно довідки Дніпропетровської філії ДУ «Держґрунтоохорона» від 17 лютого 2020 року № 99 польове агрохімічне обстеження земельної ділянки, загальною площею 160,00 га, на якій розташовані паї громадян ОСОБА_1 , площею 8,339 га, та ОСОБА_2 , площею 7,9030 га (кадастрові номери 1220787700:01:019:0095 та 1220787700:01:019:0095 відповідно) і розташованої на території Павлівської сільської ради Васильківського району, проведене Дніпропетровським обласним державним проектно-технологічним центром охорони родючості ґрунтів і якості продукції «Облдержродючість» у 2002 році. На момент агрохімічного обстеження у 2002 році земельна ділянка знаходилась у користуванні СФГ «Павлівське» та мала наступні агрохімічні показники: органічна речовина (гумус) - 4,10 %, макроелементи живлення: азот - 39,0 мг/кг, фосфор - 66,0 мг/ кг та калій - 124,0 мг/кг, мікроелементи живлення: марганець - 27,0 мг/кг, цинк - 0,60 мг/кг, мідь - 0,33 мг/ кг та кобальт - 0,20 мг. Подальше агрохімічне обстеження до теперішнього часу не проводилось на підставі того, що господарство не зверталось з цього приводу.
 
Дніпропетровською філією ДУ «Держґрунтоохорона» у 2019 році проведено обстеження та виготовлено агрохімічний паспорт поля земельної ділянки, площею 8,3309 га, яка належить ОСОБА_1 , відповідно до якого показники стану ґрунту зазначеної земельної ділянки на 2019 рік становлять: 1) щільність ґрунту - 1,23 г/см3, максимально можливий запас продуктивної вологи 0-100 см, мм - 140 см, мм; 2) кислотність: гідролітична - 0,16 мг-екв/100 г, показники рН: сольовий - 7,3, водний - 8,3, сума увібраних основ (Ca-Mg) - 25,0 мг-екв/100 г, вміст у ґрунті: гумусу - 3,20%, елементів живлення: азоту, що легкогідролізується - 125,0 мг/кг ґрунту, азоту за нітрифікаційною здатністю - 12,2 мг/кг ґрунту, сірки - 11,3 мг/кг; 3) рухомі сполуки: фосфор - 101,0 мг/кг ґрунту, калій - 241,0 мг/кг ґрунту, рухомі форми: марганець - 30,0 мг/кг ґрунту, цинк - 0,59 мг/кг ґрунту, мідь - 0,53 мг/кг ґрунту, кобальт - 0,28 мг/кг ґрунту, бор - 0,98 мг/кг ґрунту, кадмій - 0,14 мг/кг ґрунту, свинець - 3,97 мг/кг ґрунту, ртуть - 0,020 мг/кг ґрунту; 4) щільність забруднення: цезієм - 137-0,04 Кі/км2, стронцієм - 90-0,013 Кі/км2, агрохімічна оцінка - 70 (методика Київ 2013), еколого-агрономічна оцінка - 42 (методика Київ 2013).
 
Дніпропетровською філією ДУ «Держґрунтоохорона» у 2019 році проведено обстеження землі та виготовлено агрохімічний паспорт поля земельної ділянки, яка належить ОСОБА_2 , площею 7,903 га, відповідно до якого показники стану ґрунту зазначеної земельної ділянки на 2019 рік становлять: 1) щільність ґрунту - 1,23 г/см3, максимально можливий запас продуктивної вологи 0-100 см, мм - 140 см, мм; 2) кислотність: гідролітична - 0,16 мг-екв/100 г, показники рН: сольовий - 7,3, водний - 8,3, сума увібраних основ (Ca-Mg) - 25,0 мг-екв/ 100 г , вміст у ґрунті: гумусу - 3,20%, елементів живлення: азоту, що легкогідролізується - 125,0 мг/кг ґрунту, азоту за нітрифікаційною здатністю - 10,1 мг/кг ґрунту, сірки - 11,3 мг/кг; 3) рухомі сполуки: фосфор - 103,0 мг/кг ґрунту, калій - 245,0 мг/кг ґрунту, рухомі форми: марганець - 30,0 мг/кг ґрунту, цинк - 0,59 мг/кг ґрунту, мідь - 0,53 мг/кг ґрунту, кобальт - 0,28 мг/кг ґрунту, бор - 0,98 мг/кг ґрунту, кадмій - 0,14 мг/кг ґрунту, свинець - 3,97мг/кг ґрунту, ртуть - 0,020 мг/кг ґрунту; 4) щільність забруднення: цезієм - 137-0,04 Кі/км2, стронцієм - 90-0,013 Кі/км2, агрохімічна оцінка - 69 (методика Київ 2013), еколого-агрономічна оцінка - 42 (методика Київ 2013).
 
На замовлення позивача ОСОБА_1 експертами Харківського НДІСЕ ім. Засл. проф. М. С. Бокаріуса 07 травня 2020 року проведено дослідження об`єктів ґрунтового походження, наданих ОСОБА_1 у двох паперових пакунках бурого кольору з підписами власників земельних ділянок та свідків, а також проведено дослідження показників родючості ґрунту в порівнянні з результатами попередніх досліджень, викладених в агрохімічних паспортах поля, земельної ділянки (землекористувачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ) та у довідці щодо надання інформації про агрохімічний стан земельної ділянки, де розташовані паї громадян на території Павлівської сільської ради Васильківського району. Указаним експертним висновком, зокрема, встановлено, що вміст пестицидів та їх метаболітів у ґрунті виявлено не було, зниження вмісту гумусу відбулося більше, ніж на 10%, що є суттєвою втратою органічної речовини ґрунту.
 
Апеляційний суд встановив, що наданий позивачами висновок експертного дослідження свідчить, що зразки ґрунту були надані експерту самими позивачами, експерт не виїздив на місцевість для забору ґрунту. Експерт на час проведення експертного дослідження не був попереджений про кримінальну відповідальність за статтями 384, 385 КК України.
 
У пунктах 9.4 договорів оренди землі від 15 травня 2013 року сторони погодили, що орендар зобов`язаний, зокрема, використовувати орендовану земельну ділянку за цільовим призначенням та відповідно до мети, визначеної у пункті 4.1 цього договору (вирощування сільськогосподарської продукції), проводити на земельній ділянці господарську діяльність способами, які не завдають шкідливого впливу на стан землі та родючість ґрунтів, підвищувати родючість ґрунтів та зберігати інші корисні властивості землі, забезпечувати захист земельної ділянки від ерозії, виснаження, забруднення, засмічення, засолення, осолонцювання, підкислення, перезволоження, підтоплення, заростання бур`янами, чагарниками і дрібноліссям.
 
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
 
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) міститься висновок, що «у статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду)».
 
За загальним правилом, передбаченим частиною першою, третьою статті 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.
 
Відповідно до частин третьої та четвертої статті 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.
 
Згідно з частиною першою статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. 
 
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) зроблено висновок, що «частинами першою і другою статті 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (абзац другий частини другої статті 651 ЦК України)».
 
У постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-75цс13 зроблено висновок, що «оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - «значної міри» позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Це (друге) оціночне поняття значно звужує сферу огляду суду. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. В такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої статті 651 ЦК України. Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона. У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення повинне вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Так, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена як у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору; а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати. У порушення вказаних вимог судом у справі, яка переглядається, не було досліджено питання істотності порушення відповідачкою умов договору купівлі-продажу та наскільки продавець позбавився того, на що він розраховував, з огляду на те, що судом першої інстанції у справі, яка переглядається, ураховано термін, на який укладався договір купівлі-продажу, - до 03 березня 2031 року, та зіставлено його з періодом заборгованості, яку допустила ОСОБА_1».
 
Згідно частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
 
Суди встановили, що позивачі протягом 2002-2013 років самостійно здійснювали обробіток належних їм на праві власності земельних ділянок шляхом засівання їх пшеницею, ячменем, саджанням кукурудзи, буряка та баштану. Вказані обставини позивачами не заперечуються. Відповідач ФГ «Промінь» почало користуватися спірними земельними ділянками на правах орендаря з 15 травня 2013 року на підставі договорів оренди земельних ділянок, укладених між ФГ «Промінь» та ОСОБА_1 і ОСОБА_2 . Обстеження земельних ділянок позивачів було проведено у 2002 році та в подальшому у 2019 та 2020 роках. З 2002 року по 2019 рік агрохімічне обстеження земельних ділянок, належних позивачам, не проводилося. Жодних даних у якому стані перебували земельні ділянки позивачів на час передачі їх у користування відповідачу - 15 травня 2013 року, який був агрохімічний склад ґрунту на цей час матеріали справи не містять.
 
За таких обставин, суди зробили обґрунтований висновок про відмову в задоволенні позову. 
 
Посилання на висновки, зроблені у постановах Верховного Суду України: від 20 січня 2016 року у справі № 6-1998цс15, від 20 січня 2016 року у справі № 6-1980цс15, та постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 541/555/16-ц є необґрунтованими, оскільки висновки в цих справах зроблені за інших фактичних обставин.
 
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).
 
Аналіз змісту касаційної скарги та оскарженої постанови апеляційного суду свідчить, що касаційна скарга є необґрунтованою, оскільки Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку.
 
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу суд може визнати таку касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).
 
У пункті 1 частини третьої статті 411 ЦПК України передбачено, що підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу.
 
Оскільки суд касаційної інстанції зробив висновок про необґрунтованість касаційної скарги на підставі пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України, то відсутні підстави для висновку про те, що суд не дослідив зібрані у справі докази згідно пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України.
 
Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка підписана представником ОСОБА_3 , на рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 28 липня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 січня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до фермерського господарства «Промінь», третя особа - державна установа «Держгрунтохорона», про розірвання договорів оренди землі та повернення земельних ділянок.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                              В. І. Крат
                                                                                                                                                                                                                                            Н. О. Антоненко
 
М. М. Русинчук