УХВАЛА

05 квітня 2021 року
м. Київ
справа №2-а-8491/11/1916
адміністративне провадження №К/9901/9080/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Мороз Л.Л.,
суддів: Бучик А.Ю.,  Рибачука А.І., 
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 07.05.2014 у справі №2-а-8491/11/1916 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Чортківської районної державної адміністрації Тернопільської обл., Державного навчального закладу «Чортківське вище професійне училище» про визнання відмови протиправною, зобов`язання нарахувати і виплатити доплату працюючому на території зони радіоактивного забруднення,
УСТАНОВИВ:
06.04.2011 ОСОБА_1 звернулася до суду із адміністративним позовом, у якому, із врахуванням поданої під час розгляду справи заяви про зміну позовних вимог, просила:
- зобов`язати Державний навчальний заклад /ДНЗ/ «Чортківське вище професійне училище» здійснити перерахунок заборгованої їй доплати в розмірі однієї        мінімальної заробітної плати щомісяця, як громадянину, що працює на території радіоактивного забруднення - у зоні посиленого радіоекологічного контролю згідно вимог ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням виплачених сум, починаючи з 11.05.2004, та подати розрахункові документи до Управління праці та соціального захисту населення Чортківської районної державної адміністрації Тернопільської області;
- зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Чортківської районної державної адміністрації Тернопільської області здійснити виплату заборгованої їй доплати за поданими ДНЗ «Чортківське вище професійне училище» розрахунковими документами у розмірі однієї мінімальної заробітної плати щомісяця, як громадянину, що працює на території радіоактивного забруднення - у зоні посиленого радіоекологічного контролю, з урахуванням виплачених сум, починаючи з 11.05.2004; 
- виплату заборгованої доплати здійснити за місцем праці позивача; 
- зобов`язати відповідачів неухильно дотримуватися вимог законодавства щодо нарахування розрахункових видатків і виплати доплати у розмірі однієї мінімальної заробітної плати щомісяця як громадянину, що працює на території радіоактивного забруднення - у зоні посиленого радіоекологічного контролю, до виникнення обставин, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення спірних правовідносин.
Постановою Чортківського районного суду Тернопільської обл. від 12.05.2011 позов задоволено частково. 
Зобов`язано ДНЗ «Чортківське вище професійне училище» здійснити перерахунок ОСОБА_1 заборгованої доплати в розмірі однієї мінімальної заробітної плати щомісяця, як громадянці, що працює на території радіоактивного забруднення - у зоні посиленого радіоекологічного контролю згідно ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи  з 06.10.2010р., до виникнення обставин, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення спірних правовідносин, з врахуванням виплачених сум, та подати розрахункові документи до Управління праці та соціального захисту населення Чортківської районної державної адміністрації Тернопільської області.
Зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення Чортківської районної державної адміністрації Тернопільської обл. здійснити виплату ОСОБА_1 заборгованої доплати за поданими ДНЗ «Чортківське вище професійне училище» розрахунковими документами, в розмірі однієї мінімальної заробітної плати, як громадянці, яка працює на території радіоактивного забруднення - у зоні посиленого радіоекологічного контролю згідно ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», щомісячно, починаючи з 06.10.2010, до виникнення обставин, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення спірних правовідносин, з врахуванням виплачених сум.
Виплату заборгованої доплати здійснити за місцем роботи позивача. 
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 07.05.2014 скасовано постанову Чортківського районного суду Тернопільської області від 12.05.2011 та прийнято нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано відмову Державного навчального закладу «Чортківське вище професійне училище» щодо перерахунку та виплати на користь ОСОБА_1 доплати як особі, що працює в зоні посиленого радіоекологічного контролю, у розмірі однієї мінімальної заробітної плати щомісяця, за період з 06.10.2010 до 22.07.2011 включно, - протиправною.
Зобов`язано Державний навчальний заклад «Чортківське вище професійне училище» провести перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_1 доплату як особі, що працює в зоні посиленого радіоекологічного контролю, у розмірі однієї мінімальної заробітної плати щомісяця, за період з 06.10.2010 до 22.07.2011 включно, з урахуванням виплачених сум за вказаний період.
Позовні вимоги про зобов`язання провести перерахунок та виплату доплати як особі, що працює в зоні посиленого радіоекологічного контролю, за період з 11.05.2004 до 05.10.2010 включно - залишено без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Позивач, бажаючи реалізувати своє право на касаційний перегляд справи, 10.03.2021, звернувся до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, порушивши в ній питання про поновлення строку на касаційне оскарження.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Відповідно до підпункту 14 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" КАС України судові рішення, ухвалені судами апеляційної інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в касаційному порядку протягом строків, що діяли до набрання ним чинності.
Частиною другою статті 212 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції, яка діяла на час ухвалення оскаржуваного судового рішення суду апеляційної інстанції, встановлено, що касаційна скарга на судові рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбачених цим Кодексом, а в разі складення постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення постанови в повному обсязі.
З матеріалів касаційної скарги вбачається, що оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції ухвалено 07.05.2014, а касаційну скаргу направлено 10.03.2021, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження.
В обґрунтування поважності причин пропуску строку ОСОБА_1 посилається на те, що про ухвалене рішення суду апеляційної інстанції дізналася 27.01.2021. Отримала копію зазначеного рішення 02.03.2021.
Частиною першою статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
При цьому, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.
Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у касаційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку касаційного оскарження з поважних причин.
У рішенні від 29 жовтня 2015 року (заява №32053/13) у справі "Устименко проти України" Європейський суд з прав людини зазначив наступне: "Суд повторює, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.  
Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності".
Крім того, у своєму рішенні від 03 квітня 2008 року зі справи "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини роз`яснив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження, 
Враховуючи значний проміжок часу між ухваленням оскаржуваного рішення та зверненням ОСОБА_1 до суду з касаційною скаргою (майже 7 років), суд дійшов висновку про неповажність причин пропуску строку на касаційне оскарження. 
Згідно з частиною третьою статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 329 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.
За таких обставин, відповідно до правил статті 332 КАС України касаційна скарга підлягає залишенню без руху з установленням скаржнику строку для зазначення інших підстав для поновлення строку на касаційне оскарження та надання відповідних доказів. 
Крім того, pгідно з пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Відповідно до частин першої, четвертої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у  частині першій        цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених        частинами другою        і  третьою статті 353 цього Кодексу.
Водночас скаржником у касаційній скарзі не наведено жодної із зазначених підстав, на яких вона подається.
Також, за змістом пункту 3 частини 6 статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Таким чином, указану касаційну скаргу подано на судове рішення у справі незначної складності.
За правилами пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Верховний Суд звертає увагу на те, що можливість відкриття касаційного провадження у малозначних справах залежить виключно від обставин конкретної справи: її значення для формування єдиної правозастосовчої практики; неможливості спростування особою, яка подає касаційну скаргу, обставин, встановлених оскаржуваним судовим рішенням, при розгляді іншої справи; значного суспільного інтересу справи чи її виняткового значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; помилкового віднесення судом справи до категорії справ незначної складності.
Доведення обставин, передбачених підпунктами "а" - "г" пункту 2 частини 5 статті 328    КАС України та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.
В касаційній скарзі скаржником не обгрунтувані обставини, передбачені підпунктами "а" - "г" пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.
Виходячи з наведеного, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати строк для усунення недоліків касаційної скарги особі, яка її подала, шляхом надання до суду клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням інших підстав для поновлення строку та надання відповідних доказів, та обґрунтування наявності підстав касаційного оскарження, передбачених ч. 4 ст. 328 і ч. 5 ст. 328 КАС України.
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 07.05.2014 у справі №2-а-8491/11/1916 - залишити без руху.
Надати скаржнику строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги.
Встановлений судом строк може бути продовжений за заявою особи, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.
Роз`яснити, що у разі невиконання у встановлений строк вимог статті 330 КАС України касаційна скарга разом із доданими до неї матеріалами буде повернута; вимог статті 332 КАС України - судом буде відмовлено у відкритті касаційного провадження.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

Л.Л. Мороз
А.Ю. Бучик
А.І. Рибачук,
Судді Верховного Суду