ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
26 квітня 2021 року           справа № 360/2262/20 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

 Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В., Міронової Г.М., Сіваченка І.В., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2020 року у справі № 360/2262/20 (головуючий суддя І інстанції Шембелян В.С.), складеного в повному обсязі 14 грудня 2020 року в м. Сєвродонецьк Луганської області, за позовом ОСОБА_1 до Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

                                                               ВСТАНОВИВ:

10 червня 2020 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Рубіжанського  об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області, в якій позивач просить:
- визнати протиправною бездіяльність Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 суми пенсії, що належала її батьку ОСОБА_2  та залишилася недоотриманою на день його смерті, як члену сім`ї померлого пенсіонера, який проживав з ним разом на день його смерті, за період з серпня 2014 року по ІНФОРМАЦІЯ_3;
- зобов`язати Рубіжанське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суми пенсії, що належала її батьку ОСОБА_2 та залишилася недоотриманою на день його смерті, як члену сім`ї померлого пенсіонера, який проживав з ним разом на день його смерті, за період з серпня 2014 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 1-4).
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2020 року позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 суми пенсії, що належала її батьку ОСОБА_2 та залишилася недоотриманою на день його смерті, як члену сім`ї померлого пенсіонера, який проживав з нею разом на день його смерті, за період з серпня 2014 року по ІНФОРМАЦІЯ_3. Зобов`язано Рубіжанське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму пенсії, що належала її батьку ОСОБА_2 і залишилась недоотриманою у зв`язку з його смертю, як члену сім`ї померлого пенсіонера, який проживав з нею разом на день його смерті, за період з 01 серпня 2014 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 110-113).
Не погодившись з судовим рішенням, Рубіжанське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Луганського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2020 року у справі № 360/2262/20 та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. 
В обґрунтування апеляційної скарги апелянтом зазначено, що суд не мав законодавчо встановлених підстав на задоволення позову без використання ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 117-121).
Сторони в судове зсідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.
26 лютого 2021 року від відповідача до канцелярії суду надійшло клопотання про розгляд справи за  відсутності його представника.
Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, з огляду на наступне.
Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1982 року зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 разом зі своїм батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується паспортами НОМЕР_1 та НОМЕР_2 (а.с.5-9).
Родинні відносини між позивачем та її батьком підтверджуються свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , де ОСОБА_2 вказаний як батько позивача (а.с.10).
ОСОБА_2 був пенсіонером та отримував у місті Луганську пенсію за віком, що підтверджується посвідченням НОМЕР_4 (а.с.11). 
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 помер у місті Луганську, що підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_5 , виданого 14.02.2020 Алчевським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), актовий запис № 66 та рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 04.02.2020 по справі 409/206/20 (а.с.12 зв.бік, 13-14).
З 1989 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 позивач мешкала разом зі своїм батьком, що також підтверджується Актом о фактическом проживании с умершим лицом на день его смерти № 35 від 03.03.2020 та довідкою про склад сім`ї № 1214 от 04.03.2020 года (а.с.15, 16).
Відповідно до роздруківки з Центральної бази даних одержувачів пенсій Інформаційного центру персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України станом на 15.07.2020 дата останнього нарахування та виплати пенсії померлому ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.47).
02.05.2020 позивач відправила відповідачу заяву про виплату недоотриманої пенсії після смерті ОСОБА_2 з копіями документів згідно з додатками поштою, що підтверджено листом з описом вкладення (а.с.17-18).
У відповідь від Рубіжанського  об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області отримала листа від 14.05.2020 № 94/Л-14, яким її повідомлено, що для вирішення питання виплати недоотриманої пенсії померлого   ОСОБА_2 його електронну пенсійну справу необхідно буде витребувати з Центральної бази даних одержувачів пенсій Інформаційного центру персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України  та взяття на облік як пенсійну справу внутрішньо переміщеної особи. Запропоновано звернутися  особисто для надання відповідної заяви та необхідних документів. За умови надання документів, передбачених чинним законодавством недоотримана сума пенсії буде нарахована та виплачена (а.с.19).
Довідкою від 16.09.2020  № 917-5000307900 ОСОБА_1 взято на облік внутрішньо переміщеної особи, з тимчасово окупованої території України м. Луганськ до м.Рубіжне, фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 (а.с.68).
16.09.2020 позивач звернулась до відповідача для отримання допомоги на поховання після смерті батька та надала всі необхідні документи, передбачені законодавством.
24.09.2020 за № 909170168498/157 сформовано разове доручення на отримання допомоги на поховання померлого ОСОБА_2 , який помер і проживав за адресою АДРЕСА_2 у сумі 6724,18 грн., в якому також зазначено, що виплата пенсії померлому здійснювалася в сумі 3362,09 грн. (а.с.95).
Листом від 05.10.2020 № 122-116/Л-31/8-1241/20 відповідач повідомив позивача, що з 01.08.2014 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 взято на облік управлінням як внутрішньо переміщену особу з метою виплати допомоги на поховання та недоотриманої пенсії (помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ). Для вирішення питання виплати недоотриманої пенсії запропоновано звернутись до Рубіжанського відділу обслуговування громадян. Проведення виплати недоотриманої пенсії за померлого ОСОБА_2 можливе після перевірки інформації щодо ОСОБА_1 в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб (а.с.96).
Не погодившись із відмовою відповідача у виплаті недоотриманої її батьком пенсії та вважаючи таку відмову протиправною позивач звернулась до суду із даним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що вимога відповідача щодо надання позивачем до заяви про виплату пенсії померлого батька документів на підтвердження факту наявності статусу внутрішньо переміщеної особи є неправомірною.
Суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції з наступних підстав.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Закон України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом (далі - Закон № 1058-IV).
Згідно зі статтею 1 Закону № 1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Статтею 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Частиною першою статті 1227 Цивільного кодексу України визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Питання виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера врегульовані статтею 52 Закону № 1058-IV.  
Згідно з частиною першою статті 52 Закону № 1058-IV сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.
Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну (частина друга статті 52 Закону № 1058-IV).
Відповідно до частини третьої статті 52 Закону № 1058-IV у разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.
Вищевказана норма закону кореспондується зі статтею 91 Закону України від 05 листопада 1999 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення», згідно якої суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшли не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. У разі смерті пенсіонера його сім`ї або особі, яка здійснила похорон, виплачується допомога на поховання в розмірі двомісячної пенсії.
Згідно з частинами першою, другою статті 1220 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).
Абзацами першим, третім пункту 2.26 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1), передбачено, що для виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається свідоцтво про смерть, документи, які підтверджують родинні стосунки, документ, що посвідчує особу заявника. Члени сім`ї надають паспорт або інші документи, які підтверджують проживання з пенсіонером на день його смерті.
Для виплати недоотриманої пенсії, яка ввійшла до складу спадщини, у зв`язку з відсутністю членів сім`ї або в разі незвернення ними за виплатою вказаної суми протягом шести місяців з дня відкриття спадщини до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається документ, що посвідчує особу заявника, свідоцтво про смерть, свідоцтво про право на спадщину (абзац четвертий пункту 2.26 Порядку № 22-1).
За документ, що засвідчує родинні стосунки, приймаються паспорт, свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб, довідки про склад сім`ї, а також рішення суду (пункт 2.16 Порядку № 22-1).
За документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються: паспорт або документ відповідних органів з місця проживання (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування. Іноземці та особи без громадянства подають також посвідку на постійне проживання (пункт 2.22 Порядку № 22-1).
Отже, згідно з наведеними приписами чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суми недоотриманої пенсії виплачуються членам сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, якщо відповідне звернення надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера, а вразі відсутності членів сім`ї, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в шестимісячний строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.
Абзацом першим частини другої, частиною четвертою статті 3 Сімейного кодексу України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Оскільки ОСОБА_1 є членом сім`ї, яка проживала разом з пенсіонером ОСОБА_2 на день його смерті, і звернулась до Рубіжанського  об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, відповідач безпідставно невиплачує позивачу недоотриману її батьком пенсію з посиланням на те, що виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера у даному випадку можлива після перевірки інформації щодо ОСОБА_1 в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб.
У відповідності до вимог статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Позивачем під час розгляду справи було надано належні та допустимі докази на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, а наведені нею доводи не було спростовано відповідачем. 
Наведене свідчить, що право позивача на отримання недоотриманої пенсії померлого батька порушено, саме бездіяльністю відповідача щодо не виплати позивачу недоотриманої пенсії померлого, у зв`язку з необхідністю проведення перевірки інформації щодо ОСОБА_1 в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб - протиправними.
Враховуючи те, що судом встановлена бездіяльність щодо невиплати недоотриманої пенсії позивачу, як члену сім`ї померлого, є неприйнятними доводи апеляційної скарги щодо посилання на вимоги ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування», оскільки вимоги даної норми Закону не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про правомірність заявлених вимог позивача.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Доводи апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.
Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а  доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.  
Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

                                                          ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області - залишити без задоволення.
Рішення  Луганського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2020 року у справі № 360/2262/20 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повне судове рішення складено 26 квітня 2021 року.

Судді                                                                                              А.В. Гайдар
                                                                                                    Г.М. Міронова
                                                                                                            І.В. Сіваченко