П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

15 червня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 400/1677/21	

Категорія:105000000
                                                                                                                                 Головуючий в 1 інстанції: Фульга А. П. 
                                                                                                                                 Місце ухвалення: м. Миколаїв 
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого  –  Лук`янчук О.В.
суддів             –  Бітова А. І.
                       –  Ступакової І. Г. 
при секретарі – Поварчук В. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційними скаргами Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради, Заводського відділу Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 березня 2021 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлорембуд-Ніка" до Заводського відділу Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), 3-тя особа: Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради  про визнання протиправною та скасування постанови від 04.03.2021 ВП № 64703981,

В С Т А Н О В И Л А :

ТОВ "Житлорембуд-Ніка" звернулося до суду з позовом до Заводського відділу Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), 3-тя особа: Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради, в якому просить:
визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 04.03.2021, винесену в рамках ВП №64703981 Заводським відділом державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального  управління Міністерства юстиції (м.Одеса)
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що за матеріалами перевірки, начальником управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради винесено постанову від 16.01.2020 року №01-51/22.02-12, якою визнано ТОВ "ЖИТЛОРЕМБУД-НІКА" винним у вчиненні правопорушення, передбаченого п. 8 ч. З ст. 2 Закону України “Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності” та накладено штраф у розмірі 94 590 грн. Листом від 05.01.21 року третя особа надала позивачу розстрочку на суму боргу. Однак, як вважає третя особа, в зв`язку з недотриманням  строків сплати  боргу позивачем, Управління ДАБК звернулася до Заводського відділу ДВС у м.Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) з заявою про відкриття виконавчого провадження. Відповідачем було відкрито виконавче провадження без з`ясування всіх обставин у відповідності до норм чинного законодавства. Не погоджуючись із рішеннями третьої особи та відповідача позивач звернувся до суду із позовом, в якому ставить питання про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 04.03.2021 року.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 березня 2021 року  позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖИТЛОРЕМБУД- НІКА" до Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) задоволено повністю. 
Визнано протиправною та скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження від 04.03.2021 року, винесену в рамках ВП №64703981 Заводським відділом державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса).
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖИТЛОРЕМБУД- НІКА" судові витрати в розмірі 2270,00 грн., згідно платіжного доручення від 18.03.21.
Зазначено, що заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили  судовим рішенням по справі №400/1677/21.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради подало апеляційну скаргу, в якій зазначено про порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, з`ясування не всіх обставин справи, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що позивачем не виконано зобов`язання щодо сплати вчасно щомісячної суми штрафу та не надано управлінню належних підтверджуючих документів. При цьому апелянт вказує, що позивачем по теперішній час не сплачено ані повну оплату,  ані подальші щомісячні платежі, відповідно до графіку розстрочки.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Заводський відділ Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) подав апеляційну скаргу, в якій зазначено про порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, з`ясування не всіх обставин справи, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що жодних документів  або будь-якої інформації щодо розстрочення виконання постанови про накладення штрафу державному виконавцю не надходило, а отже в ході здійснення виконавчого провадження відповідачем не було допущено порушення норм законодавства.
Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлені належним чином, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста їх участь в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.
Згідно ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного. 
Судом встановлено, що начальником управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради винесено постанову від 16.01.2020 року №01-51/22.02-12, якою визнано ТОВ "ЖИТЛОРЕМБУД-НІКА" винним у вчиненні правопорушення, передбаченого п. 8 ч. З ст. 2 Закону України “Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності” та накладено штраф у розмірі 94 590 грн.
Не погоджуючись із вказаною постановою позивач звернувся до суду із позовом, в якому ставилось питання про  її  скасування.
12.06.2020 року Миколаївським окружним адміністративним судом  було винесено рішення, яким було відмовлено в задоволенні позовної заяви ТОВ “ЖИТЛОРЕМБУД-НІКА” до УДАБК Миколаївської міської ради про скасування припису та постанови.
26.11.2020 року постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду була відхилена апеляційна скарга позивача по справі, рішення суду першої інстанції було залишено без змін.
Вважаючи прийняті рішення необгрунтованими та незаконними, позивачем було направлено до Верховного Суду касаційну скаргу з підстав неправильного застосування судами першої та другої інстанції норм матеріального права та грубого порушення норм процесуального права.
29.12.2020 року позивач звернувся до третьої особи із заявою щодо надання можливості розстрочення сплати штрафу за постановою від 16.01.2020 року № 01-51/22.02-12.
Листом від 05.01.2021 року третя особа повідомила позивача про розстрочення сплати штрафу з січня 2021 року рівними частками по 9459,00 грн., надавши реквізити для перерахування коштів.
15.01.2021 року позивач здійснив першу оплату, 25.02.2021 року – другу. Обидві квитанції були направлені третій особі для інформації.
26.02.2021 року третя особа направила до Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) заяву про відкриття виконавчого провадження. Відповідач постановою від 04.03.2021 року  відкрив ВП №64703981.
Не погоджуючись із вказаною постановою про відкриття виконавчого провадження від 04.03.2021 року, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем не було враховано усіх обставин, що мають значення для прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження, зокрема наявність листа від 05.01.21 про розстрочення виконання судового рішення, що свідчить про  її необґрунтованість, а тому прийшов до висновку про задоволення позовних вимог.
Надаючи правову оцінку законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно до частини першої статті 1 Законом України "Про виконавче провадження" від 2.06.2016р. №1404-VІІІ (далі - Закон №1404-VІІІ) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Положеннями п. 6 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема, постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом;.
Частиною 4 статті 4 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо:
1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання);
2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання;
3) боржника визнано банкрутом;
4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;
5) юридичну особу - боржника припинено;
6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону;
7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень;
8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим;
9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем;
10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.
У разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.
Відповідно до ч. 1 статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувана про примусове виконання рішення.
Відповідно до ч. З статті 26 Закону № 1404-VIII у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.
Відповідно до ч. 5 статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
Відповідно до ч. З статті 26 Закону № 1404-VIII рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.
Так, колегія суддів зазначає, що приймаючи постанову про відкриття виконавчого провадження, державним виконавцем не було порушено вимоги вищезазначених норм законодавства та підстав встановлених ч.4 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження» для повернення виконавчого документу стягувану також не встановлено, а отже відповідач діяв відповідно до норм законодавства.
Крім того, колегія суддів зазначає, що державному виконавцю не було відомо про розстрочення суми боргу. Так, заява управління ДБК про відкриття виконавчого провадження таких відомостей не містить та таких доказів виконавцю надано не було. Додатками до заяви не передбачено надання будь-яких листів (відомостей про розстрочення суми), а тому висновки суду першої інстанції, що державним виконавцем не було враховано усіх обставин, що мають значення для прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження, зокрема наявність листа від 05.01.21 про розстрочення суми боргу за постановою є безпідставними.
Отже, як вже зазначалося, відповідачем правомірно відкрито виконавче провадження за заявою стягувача за відсутності підстав для повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.
При цьому, колегія суддів зазначає про можливість повернення виконавчого документу стягувану після відкриття виконавчого провадження з підстав передбачених ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження»
За таких обставин, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції  що державним виконавцем не було враховано усіх обставин, що мають значення для прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження, а отже помилково задовольнив позовні вимоги. 
Щодо посилань позивача на численні порушення допущені державним виконавцем при відкритті виконавчого провадження, зокрема в частині стягнення суми боргу та  назві виконавчого документу, то колегія суддів не приймає їх до уваги з підстав викладених вище, а саме, що державному виконавцю не було відомо про наявність розстрочки суми боргу та її часткової сплати, при цьому на даний час  вимоги у виконавчому провадженні складають 75672,00 грн., про що безпосередньо зазначено виконавцем. Крім того, виконавче провадження відкрито на підставі постанови управління, що є виконавчим документом в розумінні норм Закону, а отже посилання позивача в цій частині є безпідставними.
Згідно пункту 2 частини першої  статті 315 КАС України  за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
У відповідності до частини першої  статті 317 КАС України  підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі дослідив докази та обставини справи, а тому, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 308, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради, Заводського відділу Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) задовольнити.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 березня 2021 року скасувати.
Ухвалити по справі нове рішення, яким у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлорембуд-Ніка" до Заводського відділу Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), 3-тя особа: Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради  про визнання протиправною та скасування постанови від 04.03.2021 ВП № 64703981 відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.
  Повний текст постанови складено та підписано 17 червня 2021 року.

Головуючий суддя:                                                                                  О.В. Лук`янчук 

Суддя:                                                                                                    А. І. Бітов

Суддя:                                                                                                    І. Г. Ступакова