ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4844/21 Справа № 932/5274/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Кудрявцева Т. О. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2021 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,
суддів - Лаченкової О.В., Петешенкової М.Ю.,
за участю секретаря   - Солодової І.М., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 17 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа – Сьома дніпровська державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для подання заяви про відзив заяви про відмову від спадщини за заповітом, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, скасування державної реєстрації спадкового майна,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2020 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що вона являється спадкоємцем батька - ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . За заповітом від 14.09.2017 р., посвідченим нотаріусом Сьомої Дніпровської державної нотаріальної контори (реєстраційний № 2-1948), батько заповів їй наступне майно: 1/3 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 ; приватизовану земельну ділянку площею 0,0595 га на території Садівничого товариства «Ручеек», Новоолександрівської сільської ради, Дніпровського району, Дніпропетровської області (державний Акт серія ДП ДН № 034741 від 23.09.1998 р.). 27.02.2020 року вона з мамою - ОСОБА_3 звернулися до Сьомої Державної нотаріальної контори для подання заяви про прийняття спадщини. Від помічника державного нотаріуса дізналися, що спадкова справа вже відкрита 19.02.2020 року за заявою онука померлого - ОСОБА_1 . Оскільки для отримання свідоцтва про право на спадщину за загальною вимогою позивач повинна була сплатити 5% прибуткового податку і 1,5% військового збору від вартості спадкового майна, які вона сплатити не може в зв`язку з незадовільним матеріальним станом, а тому їй було роз`яснено про її право на передачу права на спадкове майно за заповітом на користь мами, що було можливо зробити шляхом подання окремої заяви про відмову від спадщини за заповітом на користь іншої особи (матері – ОСОБА_3 ), що нею і було зроблено 17.03.2020 року. 30.04.2020 року нотаріус Черновська Л.Г. винесла постанову про неможливість вчинення нотаріальної дії - видачі їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом з причини наявності її попередньої заяви про відмову від даного заповіту. Позивач, розібравшись, дізналася, що вона не мала права відмовлятися від своєї спадщини на користь мами, так як вона не була включена до кола спадкоємців за заповітом. Некомпетентна інформація від помічника нотаріуса призвела і до хибного розуміння нею вартості нотаріальних послуг, суми податку і зборів. Позивач вказувала на те, що вона мала намір звернутися до нотаріальної контори і відізвати заяву про відмову від прийняття спадщини за заповітом, але через карантин та стан матері не змогла вчасно це зробити. Викладені обставини призвели до порушення її інтересів і майнових прав щодо отримання спадщини за заповітом після померлого батька, які вона змушена захищати і відновити у судовому порядку. 
12.10.2020 року позивачем до суду була подана заява про збільшення розміру позовних вимог, в якій вона посилалася на те, що 17.09.2020 року під час підготовчого судового засідання при ознайомленні з матеріалами спадкової справи їй стало відомо про те, що ОСОБА_1 14.04.2020 року Сьомою Дніпровською державною нотаріальною конторою було видано свідоцтво про право на спадщину за законом № 65758013 після померлого спадкодавця ОСОБА_4 , що порушує її спадкові права, оскільки згідно з частиною першою ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, і у разі задоволення судом її позову про визначення додаткового строку для подання заяви про відзив заяви про відмову від спадщини за заповітом фактично призведе до формальної недійсності свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого відповідачу. 
Враховуючи вищевикладене, позивач просила суд визначити їй додатковий строк у два місяці для подачі до нотаріуса заяви про відкликання заяви про відмову від прийняття спадщини за заповітом після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/9 частку квартири за адресою АДРЕСА_2 , видане ОСОБА_1 14.04.2020 року державним нотаріусом дніпровської державної нотаріальної контори Черновською Л.Г., зареєстроване в реєстрі за № 2-579; скасувати державну реєстрацію спадкового майна – 1/9 частку квартири за адресою АДРЕСА_2 (номер запису про право власності в ДРРП: 36257765), набутого ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 14.04.2020 року державним нотаріусом дніпровської державної нотаріальної контори Черновською Л.Г., зареєстрованого в реєстрі за № 2-579.
Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 17 лютого 2021 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Визначено ОСОБА_2 додатковий строк у два місяці для подачі до нотаріуса заяви про відкликання заяви про відмову від прийняття спадщини за заповітом після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обчислювати з дня набрання законної сили рішенням суду. Відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, скасування державної реєстрації спадкового майна. Вирішено питання щодо судових витрат.
В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджується з рішенням суду в частині задоволених позовних вимог та посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, а також на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.
ОСОБА_2 відповідно до ст. 360 ЦПК України надала відзив, в якому просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду в оскаржуваній частині — залишити без змін, посилаючись на незаконність та необґрунтованість доводів апеляційної скарги. 
Інші учасники процесу своїм правом, передбаченим положеннями ст. 360 ЦПК України щодо подачі відзиву на апеляційну скаргу, не скористались.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду в оскаржуваній частині - скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині, з наступних підстав.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 , який був чоловіком відповідача ОСОБА_3 та дідусем ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 10.10.2019 року Шевченківським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 1720. 
За життя ОСОБА_4 разом з ОСОБА_5 , ОСОБА_3 був співвласником квартири АДРЕСА_3 . 
14.09.2017 року ОСОБА_4 склав заповіт, яким на випадок своєї смерті зробив розпорядження, яким належні йому квартиру АДРЕСА_3 , та земельну ділянку, що знаходиться на території садового товариства «Ручеек», ділянка 75 Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, заповів ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказаний заповіт посвідчено завідуючою Сьомої дніпровської державної нотаріальною конторою 14.09.2017 року, зареєстровано в реєстрі за № 2-1948.
27.02.2020 року позивач ОСОБА_2 разом з матір`ю ОСОБА_3 звернулися до Сьомої Державної нотаріальної контори для подання заяви про прийняття спадщини і від помічника державного нотаріуса дізналися, що спадкова справа вже відкрита 19.02.2020 року за заявою онука померлого - ОСОБА_1 , який скористався вимогами закону про спадкування за правом представлення після свого батька, ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто сина ОСОБА_4 .
Під час бесіди з працівником нотаріальної контори позивачці було повідомлено про те, що для отримання свідоцтва про право на спадщину, зважаючи на те, що в заповіті не було вказано родинних відносин між спадкодавцем і спадкоємцем, за загальною вимогою вона повинна була сплатити 5% прибуткового податку і 1,5% військового збору від вартості спадкового майна, проте такі витрати вона сплатити не могла в зв`язку з незадовільним матеріальним станом. Їй було роз`яснено про її право на передачу права на спадкове майно за заповітом на користь мами, що було можливо зробити шляхом подання окремої заяви про відмову від спадщини за заповітом на користь іншої особи, що нею і було зроблено. Їм в нотаріальній конторі було надано квитанції для сплати нотаріальних послуг та державного мита і призначено дату наступної консультації 17.03.2020 року. 
17.03.2020 року позивач разом з ОСОБА_3 з`явилися до Сьомої дніпровської державної нотаріальної контори, де позивач підписала заяву про відмову від прийняття спадщини за заповітом на користь матері – ОСОБА_3 , їй було вручено запити на отримання довідок про склад сім`ї та майна спадкодавця і призначено наступний день явки до нотаріальної контори - 24.04.2020 року.
Встановлено, що 30.04.2020 року Сьомою дніпровською державною нотаріальною конторою було винесено постанову про неможливість вчинення нотаріальної дії - видачі позивачці свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 на ім`я доньки – ОСОБА_7 на спадкове майно з посиланням на те, що до нотаріальної контори не була подана заява про відкликання відмови від прийняття спадщини від заявника ОСОБА_2 . 
Відповідно до копії спадкової справи № 72/2020, заведеної після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , наданої на запит суду Сьомою дніпровською державною нотаріальною конторою, встановлено, що матеріали спадкової справи містять – заяву ОСОБА_1 від 19.02.2020 року про прийняття спадщини за законом після смерті дідуся ОСОБА_4 в зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_3 його батька ОСОБА_6 , який є сином ОСОБА_4 .
Відповідно до спадкової справи, 05.03.2020 року до нотаріальної контори надійшла заява ОСОБА_3 про прийняття спадщини та видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Також, матеріали спадкової справи містять заяву ОСОБА_2 від 05.03.2020 року, яка повідомляє про наявність заповіту на її ім`я, складеного ОСОБА_4 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , та повідомляє про те, що вона цією заявою відмовляється від одержання спадкового майна на користь своєї матері – ОСОБА_3 .
Відповідно до поданої до нотаріальної контори заяви від 14.04.2020 року ОСОБА_1 просив видати на його ім`я свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
14.04.2020 року Сьомою дніпровською державною нотаріальною конторою видано свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого нотаріусом посвідчено, що на підставі ст. 1261, 1266 ЦК України спадкоємцями зазначеного в цьому свідоцтві майна ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , : 2/3 частини є його дружина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з урахуванням 1/3 частини спадкового майна, від якого відмовилась донька померлого ОСОБА_2 ; 1/3 частини є його онук – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; спадщина, на яку видано свідоцтво складається з: 1/3 частини квартири АДРЕСА_3 , що належала померлому; це свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/9 частину квартири видано ОСОБА_1 .
Крім того, в спадковій справі міститься заява про видачу спадщини від 19.05.2020 року, подана до нотаріальної контори Маркевич В.Г., в якій заявник просила видати їй свідоцтво про право власності на Ѕ частку всього спадкового майна, як дружині, та відповідно належні їй свідоцтва про право на спадщину за законом.
Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 12.10.2020 року встановлено, що на підставі вищевказаного свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.04.2020 року за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на 2/9 частини квартири АДРЕСА_3 , за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на 1/9 частину вказаної квартири.
Дослідивши фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку, що позивачка мала намір своєчасно, у передбачений чинним законодавством шестимісячний строк, а саме до 09.04.2020 року звернутись до нотаріальної контори із заявою про відкликання заяви про відмову від прийняття спадщини, проте цей строк був нею пропущений з поважних причин – в зв`язку з дією карантинних обмежень на території України та існування в зв`язку з цим у позивачки перешкод, які не залежали від її волі та завадили їй вчасно звернутися до нотаріальної контори із вказаною заявою, а саме - через особливий режим роботи нотаріальних контор в період дії карантину; в зв`язку з тим, що її мати – ОСОБА_3 , 1937 року народження, яка має незадовільний стан здоров`я, перебуває під диспансерним наглядом лікарів та потребує постійного медикоментозного лікування і є обмежено мобільною у межах кімнати, що підтверджено відповідною довідкою, та є особою, яка відповідно до вищевказаних постанов КМУ потребує самоізоляції в період дії карантину, а тому вона з матір`ю, через сумісне проживання, увійшли до групи ризику зараження та були вимушені утримуватися від відвідування установ із можливою великою скупченістю відвідувачів, якою у даному випадку була нотаріальна контора. 
Враховуючи те, що законодавством не врегульовано законом порядок захисту прав спадкоємця, який з поважної причини пропустив строк для подачі до нотаріуса заяви про відкликання заяви про відмову від прийняття спадщини за заповітом, суд дійшов висновку про поважність причин пропуску позивачем такого строку і наявність підстав для застосування аналогії закону, а саме ч.3 ст.1272 ЦК України, застосувавши її для правовідносин щодо подачі заяви про відкликання заяви про відмову у прийнятті спадщини, та визначення позивачу додаткового строку для подання до нотаріуса такої заяви.
Відмовляючи у задоволенні позову в частині визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/9 частку квартири за адресою АДРЕСА_2 , видане ОСОБА_1 14.04.2020 року державним нотаріусом дніпровської державної нотаріальної контори Черновською Л.Г., зареєстроване в реєстрі за № 2-579; та про скасування державної реєстрації спадкового майна – 1/9 частку зазначеної квартири, набутого ОСОБА_1 на підставі вищевказаного свідоцтва про право на спадщину за законом, суд першої інстанції посилався на передчасність заявлення таких вимог.
Колегія суддів переглядає оскаржуване рішення лише в частині визначення ОСОБА_2 додаткового строку у два місяці для подачі до нотаріуса заяви про відкликання заяви про відмову від спадщини за заповітом після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки в іншій частині рішення суду апелянтом не оскаржується.
Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Частиною 1 ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.
У відповідності до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
Статтею 1234 ЦК України передбачено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.
Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. 
Згідно до ч. 2 ст. 1269 ЦК України заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.
Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ч.1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. 
Згідно ч.3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Частиною 1, 5 ст. 1273 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною.
Відповідно до ч. 6 ст. 1273 ЦК України, відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття.
Статтею 1274 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом.
Спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.
Спадкоємець має право відмовитися від частки у спадщині спадкоємця, який відмовився від спадщини на його користь.
Якщо заповідач підпризначив спадкоємця, особа, на ім`я якої складений заповіт, може відмовитися від спадщини лише на користь особи, яка є підпризначеним спадкоємцем.
Отже право особи на відмову від спадщини, в тому числі на користь інших осіб, є беззастережним і обумовлюється лише дотримання строку подання відповідної заяви нотаріусу.
Відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, встановлених статтями 225, 229-231 і 233 цього Кодексу.
Як було встановлено судом першої інстанції, матеріали спадкової справи містять заяву ОСОБА_2 від 05.03.2020 року, згідно якої наявний заповіт на її ім`я, складеного ОСОБА_4 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , та встановлено, що вона цією заявою відмовляється від одержання спадкового майна на користь своєї матері – ОСОБА_3 .
Однак, позивач пропустила вказаний строк, посилаючись на поважність причин такого пропуску – в зв`язку з дією карантинних обмежень на території України та існування в зв`язку з цим у позивачки перешкод, а саме - через особливий режим роботи нотаріальних контор в період дії карантину; в зв`язку з тим, що її мати – ОСОБА_3 , 1937 року народження, яка має незадовільний стан здоров`я, є особою, яка відповідно до постанов КМУ потребує самоізоляції в період дії карантину, а тому вона з матір`ю, через сумісне проживання, увійшли до групи ризику зараження та були вимушені утримуватися від відвідування установ із можливою великою скупченістю відвідувачів, якою у даному випадку була нотаріальна контора. 
Колегія суддів не погоджується з такими доводами позивача, враховуючи наступне.
Згідно з листом Міністерства юстиції України щодо організації роботи державних нотаріальних контор та приватних нотаріусів на час дії карантину Міністерством юстиції України відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу СОVID-19», з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10 березня 2020 року, у зв`язку із загостренням ситуації, пов`язаної з поширенням випадків гострої респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом СОVID-19, та з метою своєчасного і повного проведення профілактичних і протиепідемічних заходів доводить до відома начальників міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції інформацію щодо прийому громадян нотаріусами.
Згідно з даним листом на період дії карантину в усіх державних нотаріальних конторах доцільно було обмежити прийом громадян, зокрема не допускати скупчення людей у приміщенні контори. Прийом громадян здійснювати виключно для вчинення невідкладних нотаріальних дій, пов`язаних з можливим пропуском передбачених законодавством строків, а також порушенням прав громадян, за попереднім записом в телефонному режимі. Для здійснення прийому громадян в державних нотаріальних конторах за можливості запровадити чергування відповідно до встановленого графіку.
Таким чином, державні нотаріальні контори, в тому числі Сьома Дніпровська державна нотаріальна контора продовжувала прийом громадян протягом усього карантинного періоду.
       У зв`язку з чим позивач мала можливість вчасно звернутися до нотаріуса з заявою про відкликання заяви про відмову від спадщини за заповітом після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак цього не зробила.
       Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що згідно з ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Строк для прийняття спадщини є строком спеціальним, протягом якого існує саме право на спадщину. Тому пропуск цього строку позбавляє спадкоємця права вимагати повернення майна, що перейшло до інших спадкоємців, або права на відшкодування вартості цього майна. Разом з тим, статус спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини, не є тотожним статусу спадкоємця, який відмовився від прийняття спадщини на підставі ст. ст. 1273 -1275 ЦК України. 
       Частина п`ята статті 1273 ЦК України визначає, що відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною.
       Разом з цим, відповідно до частини п`ятої статті 1275 ЦК України відмова спадкоємця за заповітом від прийняття спадщини не позбавляє його права на спадкування за законом.
       Крім того, частиною шостою статті 1273 ЦК України передбачено, що відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття.
       Спадкоємці, які змінили своє рішення щодо відмови від прийняття спадщини, але не встигли відкликати таку відмову, можуть звернутись до суду з позовною заявою щодо визнання недійсною відмови від прийняття спадщини. Відповідно до частини п`ятої статті 1274 ЦК України відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною.
       Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з доводами апелянта про те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, стверджуючи, що законодавством не регульовано порядок захисту прав спадкоємця, який з поважної причини пропустив строк для подачі до нотаріуса заяви про відкликання заяви про відмову від прийняття спадщини за заповітом. Оскільки законодавець надає можливість спадкоємцю на правовий захист в цьому разі - визнання недійсною відмову від прийняття спадщини.
       Таким чином застосування в якості аналогії закону ч.3 ст. 1272 ЦК України в даному випадку є неправильним застосуванням судом першої інстанції норми матеріального права.
На викладене вище суд першої інстанції уваги не звернув, у повному обсязі обставини справи не встановив, що призвело до ухвалення рішення, яке підлягає скасуванню в оскаржуваній частині. 
Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а рішення суду в оскаржуваній частині - скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині.
Водночас, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне вирішити питання щодо розподілу судових витрат та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1362,00 грн.
Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, –
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  – задовольнити.
Рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 17 лютого 2021 року в оскаржуваній частині – скасувати, а саме, в частині визначення ОСОБА_2 додатковий строк у два місяці для подачі до нотаріуса заяви про відкликання заяви про відмову від спадщини за заповітом після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ухвалити в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позову в цій частині - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1362,00 грн.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 

       Головуючий:                                                                В.С. Городнича 
Судді:                                                                        О.В. Лаченкова

                                                                               М.Ю. Петешенкова