ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

11 червня 2021 року	  м. Одеса	Справа № 916/3401/20	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:
  головуючого судді Савицького Я.Ф.,
             суддів Головея В.М.,
                                                            Разюк Г.П. 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Платонової Ірини Сергіївни
на рішення Господарського суду Одеської області
від 18 лютого 2021 року (повний текст складено 18.02.2021р.)
по справі № 916/3401/20
за позовом Акціонерного товариства "ТАСКОМБАНК"
до відповідача: Фізичної особи-підприємця Платонової Ірини Сергіївни 
про: стягнення заборгованості за кредитним договором,-

суддя суду першої інстанції: Петренко Н.Д.
час та місце винесення рішення: 18.02.2021р., м. Одеса, просп. Шевченка, 29, Господарський суд Одеської області
                              
                                                  В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2020р. Акціонерне товариство (АТ) "ТАСКОМБАНК" (позивач, Банк) звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Фізичної особи-підприємця (ФОП) ОСОБА_1 (відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 111  563,34 грн, а саме: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) – 83 332,00 грн.; заборгованість по відсоткам (в т.ч. прострочені) - 0,05 грн.; заборгованість по комісії (в т.ч. простроченій) – 25 459,60 грн.; сума нарахованого штрафу - 879,38 грн. та стягнення суми пені, нарахованої на суму простроченої заборгованості за Заявою-договором №ID6645940 від 11.07.2019р. про приєднання до Правил обслуговування корпоративних клієнтів в AT “ТАСКОМБАНК” (продукт “Кредит на розвиток бізнесу”) в розмірі 1892,31 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем (Позичальником) умов Заяви-договору №ID6645940 від 11.07.2019р. в частині своєчасного погашення заборгованості по сумі кредиту, процентам за користування останнім та комісії банку.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 18.02.2021р. у справі №916/3401/20 (суддя Петренко Н.Д.) позовні вимоги Акціонерного товариства "ТАСКОМБАНК" задоволено у повному обсязі. Стягнуто із Фізичної особи-підприємця Платонової Ірини Сергіївни на користь Акціонерного товариства "ТАСКОМБАНК" заборгованість за кредитом у розмірі 111 563,34 грн., з яких: 83 332,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена); 0,05 грн. - заборгованість по відсоткам (в т.ч. прострочені); 25 459,60 грн. - заборгованість по комісії (в т.ч. простроченій); 1     892,31 грн. – пеня на суму простроченої заборгованості за період з 06.04.2020 року по 05.10.2020 року; 879,38 грн. – штраф за період з 06.04.2020 року по 05.10.2020 року.
У вказаному рішенні суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність позивачем неналежного виконання взятих на себе грошових зобов`язань з боку відповідача відповідачем за кредитним договором, оформленим за Заявою-договором від 11.07.2019р. №ID6645940 про приєднання до Правил обслуговування корпоративних клієнтів в AT “ТАСКОМБАНК” (продукт “Кредит на розвиток бізнесу”), що стало підставою для  правомірного нарахування суми заборгованість.
Не погодившись з вказаним рішенням суду, Фізична особа-підприємець Платонова Ірина Сергіївна звернулась до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 18.02.2021р. у справі №916/3401/20 та ухвалити нове рішення.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, Фізична особа-підприємець Платонова Ірина Сергіївна зазначає, що вона не була обізнана про сам факт існування судової справи №916/3401/20 та була повідомлена про призначене судове засідання, оскільки не отримувала жодних листів, судових повісток, що позбавило відповідача захистити свої права та законні інтереси в судовому засіданні. 
Також, апелянт говорить, що неодноразово звертався до Акціонерного товариства "ТАСКОМБАНК", просив переглянути умови кредитного договору №ID6667989 від 11.07.2019р. та розробити індивідуальний механізм сплати щомісячних платежів, у зв`язку із введенням протиепідеміологічних заходів щодо боротьби із вірусом COVID-19 згідно Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та постанови Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України корона вірусу COVID-19» та по причині закриття Торгових центрів та ринків на карантин. 
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.02.2021р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Одеської області від 18.02.2021р. у справі №916/3401/20.
Крім того, відповідно до даної ухвали, розгляд справи здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.
Згідно зі ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи та вимоги апеляційної скарги, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду встановила наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, 11.07.2019 року між Акціонерним товариством “ТАСКОМБАНК”(далі-Банк) та фізичною особою-підприємцем Платоновою Іриною Сергіївною (далі – Позичальник) було укладено Заяву-договір №ID6645940 про приєднання до Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ “ТАСКОМБАНК” (продукт “Кредит на розвиток бізнесу”) (далі-Договір) (а.с.9 – 12)
          Відповідно до п.1.1. Договору за умови наявності вільних коштів Банк зобов`язується надати Позичальникові кредит у розмірі на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується прийняти,належним чином використовувати та повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі відповідно до умов цього Договору. 
Цільове використання кредиту відповідно до п. 1.2. Договору на поповнення оборотних коштів і здійснення поточних платежів Позичальника, та на придбання основних засобів та інших інвестицій в бізнес. Кредит надається у формі зарахування грошових коштів у сумі Кредиту на поточний рахунок Позичальника № НОМЕР_1 , відкритий в АТ «ТАСКОМБАНК».
За умовами надання кредиту, а саме: п.п. 2.1.- 2.6 Договору 
- розмір кредиту - 100 000,00 грн.; 
- валюта кредиту – гривня; 
- вартість кредиту включає проценти - 0,0001% річних та комісійну винагороду - 2,99% від суми виданого кредиту (щомісячно); 
- тип процентної ставки – фіксована; 
- термін і порядок погашення Кредиту: згідно графіку погашення Кредиту, зазначено в додатку 1 до цього Договору; 
- термін повернення кредиту – 11.07.2022р.
Пунктом 3.1. Договору визначено, що Позичальник забезпечує наявність на своєму поточному рахунку грошових коштів у сумі необхідної для сплати щомісячних платежів згідно графіку погашення кредиту.
Приписами п. 3.2. Договору встановлено, що остаточне погашення за кредитом Позичальник повинен здійснити не пізніше дати зазначеної в п. 2.6. цього Договору.
Положеннями п. 3.3. Договору передбачено, що у випадку порушення Позичальником будь-якого із грошових зобов`язань та при реалізації права Банку, Позичальник сплачує Банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, за кожен календарний день прострочення.
Цей Договір, Правила та Цінові параметри продукту є Кредитним договором (п.4.1 Договору).
Цей Договір є договором приєднання у визначенні статті 634 Цивільного кодексу України (п.4.2. Договору).
Умови цього Договору визначаються Банком та доводяться до загалу шляхом розміщення його на офіційному сайті Банку http://www.tascombank.com.ua та укладається лише шляхом приєднання до Договору в цілому (п.4.2.1. Договору).
Згідно із п. 4.3. Договору, його підписання є підтвердження наміру Позичальника укласти кредитний договір, а дата підписання вважається датою укладання.
У матеріалах справи наявний Графік погашення суми боргу, комісії та процентів за Кредитом, який є Додатком №1 до Заяви-договору №ID6645940 (а.с. 11-12).
Згідно цього графіку 11 числа кожного місяця із серпня 2019р. до червня 2022р. включно слід сплачувати 5  768,00 грн., а в липні 2021 р. – 5  760,00 грн.
Заява-договір, Додаток №1, Анкета-заява про надання Кредиту (а.с.13-14) підписані Фізичною особою-підприємцем Платоновою І.С. за допомогою кваліфікованого електроного підпису (ЕЦП).
На виконання досягнутих домовленостей Позичальником отримано кредитні кошти в розмірі 100 00,00 грн., що підтверджується банківською випискою по особливому рахунку відповідача (а.с. 32) та не заперечується апелянтом.
Позивач стверджує, що підписавши Договір, Позичальник погодився із запропонованими йому умовами кредитування та порядком обслуговування; вважає, що відповідач мав вільний доступ до Правил обслуговування корпоративних клієнтів, які передбачають нарахування пені та штрафу за неналежне виконання умов кредитного Договору. Крім того, матеріали справи місять, а підписанням 05.07.2019 року Заяви-договору про приєднання до публічної пропозиції Банку на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб та Правил обслуговування корпоративних клієнтів (а.с. 18), погодився з тим, що був проінформований із зазначеними Правилами, тарифами Банку, умовами Договору.
У матеріалах справи містяться Правила обслуговування корпоративних клієнтів в АТ “ТАСКОМБАНК” (далі-Правила).
Згідно з п. 18.1.1.3 Правил при укладанні договорів та угод, або вчинення інших дій, що свідчать про приєднання Клієнта до цих Правил (у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/інтернет клієнт-банк “ТАС24/БІЗНЕС”, або у формі обміну паперовою/електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі), Банк і Клієнт допускають використання підписів Клієнта у вигляді електронно-цифрового підпису та/або підтвердження через пароль, спрямований Банком через веріфікований номер телефону, який належить уповноваженій особі Клієнта з правом “першого” підпису. Підписання договорів та угод таким чином прирівнюється до укладання договорів та угоду письмовій формі.
Відповідно до п. 18.2.2.2.5 Правил, Клієнт доручає Банку списувати кошти з усіх своїх поточних рахунків у валюті Кредиту для виконання зобов`язань з погашення Кредиту, сплати комісії за його використання, а також з усіх своїх поточних рахунків у гривні для виконання зобов`язань з погашення штрафів та неустойки, в межах сум, що підлягають сплаті Банку, при настанні строку здійснення платежу згідно з Заявою (здійснювати договірне списання). У разі відсутності на поточних рахунках Клієнта суми коштів достатньої для оплати чергового платежу за Кредитом, Клієнт доручає Банку встановити овердрафт на поточний рахунок на суму, необхідну для сплати чергового платежу або використати кошти надані Банком згідно та у порядку зазначеному в розділі 18.1 цих Правил.
Банк, незалежно від настання строків виконання зобов`язань Клієнтом за цим Договором, має право вимагати дострокового повернення суми Кредиту, сплати процентів та винагород, право Банку на отримання яких передбачено цим Договором, при настанні умов, передбачених п. 18.2.2.2.5 цього Договору, або порушення Клієнтом вимог у частині цільового використання кредитних коштів (п. 18.2.2.3.8. Правил). 
Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначає, що належним чином виконав умови кредитного Договору №ID 6645940 від 11.07.2019р. шляхом перерахування коштів на загальну суму 100 000,00 грн. на поточний рахунок відповідача, проте відповідач в порушення умов вказаного Договору допустив прострочення виконання договірних зобов`язань, у зв`язку з чим у відповідача наявна заборгованість перед позивачем за вказаним Договором в розмірі 111 563,34 грн., з яких: 
- 83 332,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена); 
- 25 459,60 грн. - заборгованість по комісії (в т.ч. простроченій);
- 0,05 грн. -  заборгованість по відсоткам (в т.ч. прострочені);
- 1 892,31 грн. – пеня на суму простроченої заборгованості за період з 06.04.2020р. по 05.10.2020р.; 
- 879,38 грн. – штраф за період з 06.04.2020р. року по 05.10.2020р.
23.10.2020 року АТ “ТАСКОМБАНК” направлено ФОП Платоновій І.С. повідомлення-вимогу №25205/70 та №25204/70 про дострокове повернення кредиту та відсотків, у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним Договором. З наявного у матеріалах справи поштових накладних та описів вкладення у цінний лист вбачається, що вказані вимоги направлялись на 2 адреси Позичальника, а саме: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .
Доказів отримання Позичальником вказаних вимог у матеріалах справи не міститься.
Вимоги, зазначені у вищезазначеному повідомлені Фізичною особою-підприємцем Платоновою Іриною Сергіївною так і не були виконанні.
Наведені обставини стали підставою для звернення Акціонерного товариства "ТАСКОМБАНК" до Господарського суду Одеської області із відповідною позовною заявою.
Проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні рішення, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступних висновків.
Згідно зі статтею 181 Господарського кодексу України, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто, шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.
Статтею 639 Цивільного кодексу України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.ті 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 526 Цивільного кодексу України унормовано, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Положеннями ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України).
Частиною 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 Цивільного кодексу України).
Пунктом 2.6. Договору сторони встановили, що термін повернення кредиту 11.07.2022р.
Як на підставу для звернення з позовом до суду про дострокове повернення кредиту позивач посилається на умови, які визначені у Правилах обслуговування корпоративних клієнтів в АТ “ТАСКОМБАНК”, у яких зокрема, визначено що право Банку вимагати дострокового повернення кредиту у випадку порушення відповідачем своїх зобов`язань шляхом односторонньої відмови від зобов`язання (п. 18.2.23.8 Правил, які є складовою кредитного договору, до якого приєднався відповідач згідно з умовами Заяви-договору).
До позовної заяви позивач додав витяг з Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ “ТАСКОМБАНК” (продукт "Кредитний ліміт на поточний рахунок в ТАС24/БІЗНЕС").
Згідно з ч. 1 ст. 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ст. 634 Цивільного кодексу України).
Судова колегія звертає увагу, що у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець, в даному випадку - позивач.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 Цивільного кодексу України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Як вбачається з матеріалах справи, Заява-договір про приєднання до Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ "ТАСКОМБАНК" (продукт "Кредит на розвиток бізнесу") та Додаток №1 підписані відповідачем шляхом накладення електронного цифрового підпису та містять як розмір кредиту та термін його повернення, так і розмір процентної ставки за користування кредитом та розмір комісійної винагороди, а також терміни їх сплати. Передбачена Заявою-договором і відповідальність позичальника за порушення грошових зобов`язань у вигляді пені.
Разом з тим, судова колегія зазначає, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме наданий позивачем витяг з Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ “ТАСКОМБАНК” (продукт "Кредитний ліміт на поточний рахунок в ТАС24/БІЗНЕС") розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи Заяву-договір №ID6645940 про приєднання до Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ "ТАСКОМБАНК" (продукт "Кредит на розвиток бізнесу"), а також те, що вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містив умови, зокрема, щодо права банку на зміну умов кредитування - вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, виконання інших зобов`язань за кредитом в повному обсязі.
Крім того, позивач не надав доказів на підтвердження дати публікації та набрання чинності (введення у дію) вказаних вище Правил, а також розміщення саме цих Правил на зазначеному сайті у загальному доступі та копії локального акта позивача про їх затвердження та введення в дію.
Більш того, як вбачається з наявного у матеріалах справи Витягу з Правил обслуговування корпоративних клієнтів (а.с. 34), останній відноситься до редакції 2020 року, проте, Заява-договір про приєднання до цих правил підписана 11.07.2019р.
Відповідачем ці Правила не підписані, тому у позивача, в силу вимог ст. 525 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, відсутні підстави вимагати у відповідача дострокового повернення кредиту, а також сплати інших платежів на підставі цих Правил.
Отже, надані позивачем Правила обслуговування корпоративних клієнтів в АТ “ТАСКОМБАНК” (продукт "Кредитний ліміт на поточний рахунок в ТАС24/БІЗНЕС"), з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання Банком додаткових заходів, щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в Заяві-договорі №ID6645940 про приєднання до Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ “ТАСКОМБАНК” (продукт "Кредит на розвиток бізнесу"), яка безпосередньо підписана Позичальником, і лише цей факт може свідчити про прийняття останнім запропонованих йому умов та приєднання, як другої сторони до запропонованого договору.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі №342/180/17-ц.
З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду зауважила, що пересічний споживач банківських послуг, з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.
Колегія суддів відзначає, що у даній справі стороною договору також є фізична особа, а факт її реєстрації підприємцем не змінює тієї обставини, що така фізична особа залишається пересічним споживачем банківських послуг із звичайним рівнем освіти, правової обізнаності тощо.
Враховуючи викладене, з урахуванням висновків, викладених у постанові Великої палати Верховного Суду у справі №342/180/17-ц, які є обов`язковими до застосування під час прийняття судових рішень, колегія суддів дійшла висновку про необхідність застосування до спірних правовідносин умов Договору, що підписані та погоджені сторонами.
Як вбачається з матеріалах справи, Заява-договір про приєднання до Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ "ТАСКОМБАНК" (продукт "Кредит на розвиток бізнесу") та Додаток №1 підписана відповідачем шляхом накладення електронного цифрового підпису. Дана заява не містить умови щодо дострокового повернення кредиту.
Водночас Заява-договір №ID6645940 містить умову, а саме пункт 3.2., який передбачає, що остаточне погашення за кредитом Позичальник повинен здійснити не пізніше дати, зазначеної в п. 2.6. Договору, а саме до 11.07.2022р. Крім того, узгодженим сторонами графіком погашення кредиту, передбачено щомісячне проведення платежів.
Відповідно до штемпеля на поштовому конверті позивач звернувся до місцевого господарського суду із позовом 24.11.2020р.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем порушено умови кредитного договору в частині виконання платіжних зобов`язань за період з 11.08.2019 р. по 11.11.2020р., а саме: позичальник несвоєчасно та не у повному обсязі сплачував суму, яку він повинен сплатити за фінансовим документом, у визначених графіком строки, внаслідок чого утворилась заборгованість перед позивачем на час звернення в суд в сумі 27  780,00 грн. (з урахуванням сплаченої відповідачем суми кредиту у розмірі 16  668,00 грн. (а.с. 27)).
Разом з тим, колегія суддів дійшла висновку, що на час звернення в суд з даним позовом (24.11.2020р.) у позивача відсутнє порушене право щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по кредиту з 11.12.2020р. по 11.07.2022р., оскільки на той час, не виникла прострочка з боку Позичальника щодо сплати заборгованості по кредиту, тобто строк виконання визначених зобов`язань не настав. А тому, позовні вимоги про стягнення 55  552 грн. задоволенню не підлягають.
Як вбачається з матеріалах справи, Заява-договір про приєднання до Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ "ТАСКОМБАНК" передбачає розмір процентної ставки за користування кредитом.
Враховуючи графік погашення заборгованості, умови п. 2.3.2. Заяви-договору, якими передбачено щомісячне нарахування комісії 2,99% від суми виданого кредиту, колегія суддів дійшла висновку, що позивач правильно нарахував відповідачу комісію за управління кредитом за період з 11.07.2019 р. по 06.10.2020 р., враховуючи суму сплаченої комісії у розмірі 19  390,40 грн., а тому, позовні вимоги про стягнення комісії в сумі 25  459,60 грн. підлягають задоволенню.
Враховуючи, що Заявою-договором передбачено розмір процентної ставки, за користування кредитом 0,0001%, апеляційний суд погоджується з розрахунком позивача про стягнення заборгованості по відсоткам в сумі 0,05 грн.
Згідно зі статтею 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, зокрема, стягнення пені та порядок її нарахування, передбачено ст. 549 Цивільного кодексу України, ст.ст. 230-232 Господарського кодексу України, а також Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань».
Пеня, за визначенням ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, це вид неустойки, що забезпечує виконання грошового зобов`язання і обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання.
Частиною 6 ст. 231 Господарського кодексу України передбачено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.
Пунктом 3.3. Заяви-договору №ID6645940 зазначено про сплату Позичальником пені у випадку порушення останнім будь-якого із грошових зобов`язань.
Оскільки, Позичальником порушено грошове зобов`язання щодо своєчасної сплати коштів частинами, яке передбачене графіком погашення кредиту, колегія судді дійшла висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача 1 на користь позивача пені в сумі 1  892,31 грн. за період з 06.04.2020р. по 05.10.2020р.
Щодо стягнення з відповідача, нарахованого позивачем штрафу в сумі 879,38 грн., то апеляційний суд наголошує, що умови Заяви-договору не містять положень щодо можливості Банка нараховувати позичальнику штраф за порушення виконання останнім грошових зобов`язань за кредитним договором.
Також, суд зазначає, що в обґрунтування нарахування штрафу позивачем не вказано, за яке саме зобов`язання, що виконано неналежним чином, нараховано даний штраф у вищезазначеному розмірі.
Як зазначалось вище, Правила обслуговування корпоративних клієнтів в АТ "ТАСКОМБАНК", з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору щодо будь-яких інших встановлених ним нових умов про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, зокрема, нарахування штрафу.
Оскільки, відповідачем Правила обслуговування корпоративних клієнтів в АТ "ТАСКОМБАНК" не підписані, тому у позивача відсутні підстави для нарахування штрафу відповідачу на підставі цих Правил.
При цьому, виходячи з обставин справи, слід зазначити, що Правила не містять положень щодо можливості Банка нараховувати позичальнику штраф за порушення виконання останнім грошових зобов`язань за кредитним договором.
Отже, у стягненні штрафу слід відмовити як безпідставно нарахованого.
Таким чином, оскільки зобов`язання Позичальника – Фізичної особи-підприємця Платонової Ірини Сергіївни, строк виконання яких настав на час звернення до суду, не виконані за період з 11.07.2019р. по 11.11.2020р. включно, позовні вимоги Банку про стягнення основного боргу в розмірі 27  780,00 грн., відсотків за користування кредитом в розмірі 0,05 грн., комісії в розмірі 25  459,60 грн. та пені в розмірі 1  892,31 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Щодо твердження апелянта про те, що він не був повідомлений Господарським судом Одеської області про факт відкриття провадження у справі №916/3401/20.
Колегія суддів ставиться критично до таких тверджень відповідача з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, Господарським судом Одеської області відповідачу – Платоновій І.С. було направлено ухвалу від 21.12.2020р. про відкриття провадження у справі №916/3401/20 на адресу Фізичної особи-підприємця Платонової Ірини Сергіївни, а саме:  АДРЕСА_1 .
Однак, вказане поштове відправлення не було вручено відповідачу та повернулось до суду Укрпоштою з позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою», що підтверджується довідкою пошти (а.с. 124) та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення від 22.12.2020р. за штрих-кодовим ідентифікатором 651191299795, що міститься у матеріалах справи.( а.с. 121).
Разом з тим, судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, офіційним зареєстрованим місцем знаходження юридичної особи (РНОКПП НОМЕР_2 ) є:  АДРЕСА_1 .
Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 4 ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного держаного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.
Вказана адреса також зазначена особисто ОСОБА_1 в Анкеті-Заяві про надання кредиту фізичній особі-підприємцю (а.с. 13) та наведена у паспорті відповідача у розділі «місце проживання», копія якого долучена до матеріалів справи (а.с. 16).
Згідно з п.5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Відповідно до п. 116 розділу "Строк зберігання поштових відправлень, поштових переказів" постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 р. № 270 "Про затвердження Правил надання послуг поштового зв`язку", у разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через 5 календарних днів з дня надходження листа до об`єкта поштового зв`язку місця призначення із зазначенням причини невручення.
Згідно з ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.
У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.
У разі, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, і повернуто підприємством зв`язку із посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Сам лише факт неотримання скаржником кореспонденції, якою суд з додержанням вимог процесуального закону надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки зумовлений не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу (постанова Верховного Суду від 25.06.2018 у справі № 904/9904/17).
З урахуванням вищенаведеного, судова колегія зауважує, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому, відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.
Також, апеляційний суд зазначає, що Фізичною особою-підприємцем Платоновою Іриною Сергіївною не внесено змін щодо своїх відомостей про реєстрацію (місцезнаходження).
Водночас, законодавство України, в тому числі Господарський процесуальний кодекс, не зобов`язує й сторону у справі, зокрема позивача, з`ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її офіційним зареєстрованим місцезнаходженням) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.
В разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.
Таким чином, господарським судом вчинено всі можливі заходи для повідомлення Фізичної особи-підприємця Платонової Ірини Сергіївни про відкриття провадження у справі №916/3401/20 та прийняття рішення у даній справі. Отже, неотримання судової повістки (листа з ухвалою та рішенням суду) відповідачем є наслідками діяння (бездіяльності) останнього щодо її належного отримання.
          Щодо зауваження апелянта про звернення до Акціонерного товариства "ТАСКОМБАНК" щодо перегляду умов кредитного договору №ID6667989 у зв`язку із введенням протиемідеміологічних заходів щодо боротьби із вірусом COVID-19 згідно Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб та постанови Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України корона вірусу COVID-19» та по причині закриття ТЦ та ринків на карантин.
          Відповідно п. 12.2.2.3.12. Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ “ТАСКОМБАНК” на свій розсуд Банк має право зменшити розмір процентної ставки. При цьому Банк направляє повідомлення Клієнту із зазначенням зменшеного розміру процентної ставки та дати, з якої вона встановлюється, що є зміною умови кредитування. Банк здійснює інформування Клієнта на свій вибір або письмово, або через встановлені засоби електроного зв`язку Банку та Клієнта (система клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms- повідомлення або інших)
Тобто, зміна умов кредитного договору №ID6667989 є виключним правом позивача та не встановлює Акціонерному товариству "ТАСКОМБАНК" обов`язку змінювати механізм сплати щомісячних платежів на звернення відповідача.
В свою чергу, колегія суддів звертає увагу, що у суду відсутнє право змінювати умови кредитного договору.
За приписами частин 1, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Згідно зі ст.ст. 76-77 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З огляду на встановлені обставини справи та наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме: стягнення з Фізичної особи-підприємця Платонової Ірини Сергіївни на користь АТ «ТАСКОМБАНК» 55  131,96 грн., з яких 27 780,00 грн. заборгованості по тілу кредиту, 0,05 грн. заборгованості по сплаті відсотків, 25 459,60 грн. заборгованості по сплаті комісії та 1 892,31 грн.  пені.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, у відповідності до пунктів 1-4 частини 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України, є  нез`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Колегія суддів, зважаючи на встановлене вище, вважає, що оскаржуване судове рішення ухвалено судом першої інстанції з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні, обставинам справи при вирішенні питання про підставність позовних вимог про стягнення кредитної заборгованості, що є підставою для його часткового скасування та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позовних вимог позивача.
Пунктом 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частиною 14 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 277, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, –

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.
Рішення Господарського суду Одеської області від 18.02.2021р. у справі №916/3401/20 скасувати в частині стягнення з Фізичної особи-підприємця Платонової Ірини Сергіївни 55  552,00 грн. основної кредитної заборгованості та 879,38 грн. штрафу.
Прийняти в цій частині нове рішенням, яким у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства "ТАСКОМБАНК" до Фізичної особи-підприємця Платонової Ірини Сергіївни про стягнення 55 552,00 грн. основної кредитної заборгованості за період 11.12.2020р. по 11.07.2022р., та 879,38 грн. штрафу за період з 06.04.2020р. по 05.10.2020р. відмовити.
В іншій частині рішення Господарського суду Одеської області від 18.02.2021р. у справі №916/3401/20 залишити без змін.
У зв`язку з цим, пункт 2 резолютивної частини рішення Господарського суду Одеської області від 18.02.2021 у справі №916/3401/20 викласти у такій редакції:
« 2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Платонової Ірини Сергіївни на користь Акціонерного товариства "ТАСКОМБАНК" заборгованість за Заявою-договором №ID6645940 від 11.07.2019р. про приєднання до Правил обслуговування корпоративних клієнтів в AT “ТАСКОМБАНК” (продукт “Кредит на розвиток бізнесу”) у розмірі 55  131,96 грн., з яких: 27 780,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 0,05 грн. - заборгованість по відсоткам; 25 459,60 грн. - заборгованість по комісії; 1 892,31 грн. – пеня на суму простроченої заборгованості за період з 06.04.2020 року по 05.10.2020 року».
Стягнути з фізичної особи-підприємця Платонової Ірини Сергіївни на користь Акціонерного товариства "ТАСКОМБАНК" 1  038,80 грн. судового збору, сплаченого за подання позовної заяви.
Стягнути з Акціонерного товариства "ТАСКОМБАНК» на користь фізичної особи-підприємця Платонової Ірини Сергіївни 1  594,79 грн. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.
Доручити Господарському суду Одеської області на виконання даної постанови видати відповідні накази із зазначенням повних реквізитів сторін. 
Матеріали справи №916/3401/20 повернути до Господарського суду Одеської області.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя                                                                                  Савицький Я.Ф.
Суддя                                                                                                              Головей В.М.
        Суддя                                                                                            Разюк Г.П.

У зв`язку з припиненням відправлення поштової кореспонденції Південно-західним апеляційним господарським судом, копії даної постанови поштою не надсилаються.
Надіслати копію цієї постанови від 11.06.2021р. у справі №916/3401/20  на електронні адреси, зазначені учасниками справи.