Постанова
Іменем України
 
21 травня 2021 року
м. Київ
 
справа № 487/2623/16-ц
 
провадження № 61-2597 св 21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., 
Коломієць Г. В.,
 
учасники справи:
заявник (боржник) - Департамент житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради,
суб`єкт оскарження - головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Сазонов Дмитро Костянтинович,
заінтересовані особи: ОСОБА_1 (стягувач), товариство з обмеженою відповідальністю «Ліски-М» (боржник), 
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради на постанову Миколаївського апеляційного суду від 14 січня 2021 року у складі колегії суддів: 
Коломієць В. В., Данилової О. О., Тищук Н. О., 

ВСТАНОВИВ:
 
Описова частина 

Короткий зміст скарги
 
У жовтні 2019 року Департамент житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради (далі - Департамент ЖКГ Миколаївської міської ради) звернувся до суду зі скаргою на дії та рішення головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції 
у Миколаївській області (далі - ВПВР УДВС ГТУЮ у Миколаївській області) Сазонова Д. К., заінтересовані особи: ОСОБА_1 , товариство 
з обмеженою відповідальністю «Ліски-М» (далі - ТОВ «Ліски-М»), в якій просив визнати неправомірними дії головного державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Миколаївській області Сазонова Д. К. у частині винесення постанови про зміну (доповнення) реєстраційних даних від 15 жовтня 
2019 року та скасувати відповідну постанову.
 
Скаргу мотивовано тим, що у ВПВР УДВС ГТУЮ у Миколаївській області перебувало виконавче провадження № 60056203 з виконання виконавчого листа № 487/2623/16-ц, виданого 06 березня 2019 року Заводським районним судом м. Миколаєва, про зобов`язання ТОВ «Ліски-М», Департаменту ЖКГ Миколаївської міської ради здійснити ремонт 
і реконструкцію системи комунального водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до державних будівельних норм. 23 вересня 2019 року ним була отримана постанова про відкриття виконавчого провадження від 16 вересня 2019 року, зміст якої 
не відповідав резолютивній частині рішення Заводського районного суду 
м. Миколаєва від 22 січня 2019 року, з урахуванням ухвали цього суду 
від 16 травня 2019 року про виправлення описки. 
Вказував, що упостанові про відкриття виконавчого провадження зазначено про покладення на відповідачів у справі 487/2623/16-ц, якими є: ТОВ «Ліски-М», Департамент ЖКГ Миколаївської міської ради, обов`язку здійснити ремонт і реконструкцію системи комунального водопостачання 
та водовідведення житлового будинку по 
АДРЕСА_1 , привести до належного стану відповідно до державних будівельних норм. Однак, у резолютивній частині рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 22 січня 2019 року, з урахуванням ухвал про виправлення описок, відповідачів зобов`язано здійснити капітальний ремонт і реконструкцію системи комунального водопостачання 
й водовідведення вищевказаного житлового будинку.
25 вересня 2019 року до ВПВР УДВС ГТУЮ у Миколаївській області було направлено заяву про надання роз`яснень з приводу виконання вищевказаного рішення суду та про скасування постанов про відкриття виконавчого провадження, про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження і про стягнення виконавчого збору, яка залишилася 
без відповіді.
18 жовтня 2019 рокуна його адресу надійшла постанова головного державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Миколаївській області 
Сазонова Д. К. про зміну (доповнення) реєстраційних даних від 15 жовтня 2019 року, якою було внесено зміни в автоматизовану систему виконавчого провадження, а саме: щодо редакції резолютивної частини судового рішення у справі№ 487/2623/16-ц, а також внесеновідповідні зміни 
до постанов про відкриття виконавчого провадження, про стягнення виконавчого збору, про стягнення витрат виконавчого провадження 
від 16 вересня 2019 року.
Вважав указанупостанову неправомірною, оскільки внесені зміни 
не відповідали змісту виконавчого документу, виданого на виконання судового рішення у справі№487/2623/16-ц.
 
З урахуванням наведеного, Департамент ЖКГ Миколаївської міської ради просив суд скаргу задовольнити.
 
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції 
 
Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 04 серпня 2020 року 
у складі судді Кузьменка В. В. у задоволенні скарги Департаменту ЖКГ Миколаївської міської ради відмовлено.
 
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що на час розгляду скарги відпала потреба у визнанні дій державного виконавця протиправними 
у зв`язку із закінченням виконавчого провадження відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» (фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом).
 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції 
 
Постановою Миколаївського апеляційного суду від 14 січня 2021 року апеляційну скаргу Департаменту ЖКГ Миколаївської міської ради задоволено частково. Ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва 
від 04 серпня 2020 року скасовано та ухвалено нове судове рішення. Скаргу Департаменту ЖКГ Миколаївської міської ради задоволено частково. Визнано неправомірним пункт 2 постанови головного державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Миколаївській області Сазонова Д. К. 
про зміну (доповнення) реєстраційних даних від 15 жовтня 2019 року 
у виконавчому провадженні № 60056203 з виконання виконавчого листа 
№ 487/2623/16-ц, виданого 06 березня 2019 року Заводським районним судом м. Миколаєва. В іншій частині скарги відмовлено.
 
Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що оскільки ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 16 травня 2019 року внесено виправлення до резолютивної частини рішення цього ж суду від 22 січня 2019 року, то дії головного державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ 
у Миколаївській області Сазонова Д. К. щодо внесення змін 
до автоматизованої системи виконавчого провадження шляхом зазначення резолютивної частини судового рішення у редакції вказаної ухвали вчинені відповідно до закону, а тому відсутні підстави для визнання таких дій неправомірними.
Однак, у силу положень статті 3, пункту 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих документів, зокрема виконавчих листів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, а виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Судом не ухвалювалося рішень 
про виправлення помилки у виконавчому листі № 487/2623/16-ц, виданому 06 березня 2019 року, а отже, приймаючи рішення, викладене у пункті 2 постанови про зміну (доповнення) реєстраційних даних від 15 жовтня 
2019 року (про внесення змін до постанов від 16 вересня 2019 року: 
про відкриття виконавчого провадження, про стягнення виконавчого збору та про стягнення витрат виконавчого провадження), державний виконавець вчинив дії, якими вийшов за межі наданих йому законом повноважень.
Разом із цим, таке рішення державного виконавця не порушило права Департаменту ЖКГ Миколаївської міської ради, оскільки постанова 
про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» (фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом) була винесена на підставі відповідної заяви Департаменту ЖКГ Миколаївської міської ради та копії листа ТОВ «Ліски-М» від 24 грудня 2019 року № 106, 
а тому вимоги заяви про скасування оскаржуваної постанови державного виконавця задоволенню не підлягають.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
 
У касаційній скарзі, поданій у лютому 2021 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, з урахуванням її уточненої редакції, Департамент ЖКГ Миколаївської міської ради, посилаючись 
на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове рішення, яким його скаргу задовольнити у повному обсязі.
 
Інші учасники справи постанову суду апеляційної інстанції у касаційному порядку не оскаржили.
 
Надходження касаційної скарги до Верховного Суду 
 
Ухвалою Верховного Суду від 05 березня 2021 року касаційну скаргу Департаменту ЖКГ Миколаївської міської ради залишено без руху 
з наданням строку для усунення її недоліків, а саме: запропоновано заявнику уточнити касаційну скаргу, зазначивши, з урахуванням положень статті 409 ЦПК України, які саме судові рішення ним оскаржуються 
та надати копію уточненої касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи. 
 
У наданий судом строк заявник усунув недоліки касаційної скарги, зазначені в ухвалі Верховного Суду від 05 березня 2021 року.
 
Ухвалою Верховного Суду від 14 квітня 2021 року відкрито касаційне провадження у справі № 487/2623/16-ц, витребувано матеріали вищевказаної цивільної справи із Заводського районного суду 
м. Миколаєва. Надіслано іншим учасникам справи копію касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснено право подати відзив на касаційну скаргу та надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.
 
У травні 2021 року справа надійшла до Верховного Суду.
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції належним чином не досліджено зібрані у справі докази та неповно з`ясовано фактичні обставини справи, зокрема, не надано належної оцінки всім доводам 
та запереченням заявника, що призвело до ухвалення судового рішення 
з порушенням норм процесуального права. 
Вказує, що судове рішення та виконавчий документ є окремими процесуальними документами, а внесення виправлень до них регулюється різними статтями ЦПК України. Виправлення до виконавчого листа 
№ 487/2623/16-ц не вносилися. Скарга у цій справі була подана ще у жовтні 2019 року. Проте судом першої інстанції порушено строки її прийняття 
та розгляду. З цих підстав ним разом із ТОВ «Ліски-М» було виконано рішення суду у справі № 487/2623/16-ц. 
З урахуванням того, що зміни були внесені у текст судового рішення, 
а не у сам виконавчий документ, суд апеляційної інстанції зробив безпідставний висновок про законність внесення змін до автоматизованої системи виконавчого провадження шляхом зазначення резолютивної частини судового рішення у редакції ухвали про виправлення описки. 
Вважає, що оскаржувана постанова державного виконавця повинна бути скасована у повному обсязі, а не лише її частина (пункт 2 постанови).
 
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу 
 
У квітні 2021 року до Верховного Суду надійшла заява (по суті відзив 
на касаційну скаргу) від ТОВ «Ліски-М», проте вона не надіслана іншим учасникам справи, а тому до розгляду не приймається та не розглядається (частина четверта статті 395 ЦПК України).
 
Інші учасники справи відзив на касаційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом касаційної інстанції, не подали.
 
Мотивувальна частина 
 
Позиція Верховного Суду
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження 
в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України. Зокрема, підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, 
є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга Департаменту ЖКГ Миколаївської міської ради задоволенню не підлягає.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати 
або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400цього Кодексу.
 
Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з дотриманням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
 
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль 
за виконанням судового рішення здійснює суд.
 
Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України передбачено, 
що однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.
 
Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження 
і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів 
і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться 
на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
 
Статтею 3 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, 
що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів, зокрема виконавчих листів, 
що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.
 
Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 18 цього Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб 
та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. 
 
Пунктом 1 частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження»встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного 
у статті 3цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
 
Крім того, у виконавчому документі зазначається, у тому числі, резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень (пункт 5 частини першої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження»).
 
Відповідно до пункту 7 розділу ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 
від 02 квітня 2012року№ 512/5, обов`язковим реквізитом постанови виконавця як окремого документу є назва виконавчого документу, коли 
та ким він виданий та резолютивна частина такого документу.
 
Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
 
Відповідно до частин другої, третьої статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановлює ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
 
Встановлено, що рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва 
від 22 січня 2019 року, яке набрало законної сили, у справі № 487/2623/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Ліски-М», Департаменту ЖКГ Миколаївської міської ради про зобов`язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди відповідачів зобов`язано здійснити ремонт 
та реконструкцію системи комунального водовідведення по АДРЕСА_1 відповідно до державних будівельних норм (а. с. 156-158, т. 2).
На виконання судового рішення 06 березня 2019 року районним судом видано відповідний виконавчий лист (а. с. 138, т. 3).
 
16 вересня 2019 рокуголовним державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ 
у Миколаївській областіСазоновим Д. К. було винесено постанови: 
про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа, про стягнення з боржника виконавчого збору та витрат виконавчого провадження (а. с. 140-145, т. 3).
 
Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 16 травня 2019 року внесено виправлення до резолютивної частини рішення цього ж суду 
від 22 січня 2019 року, викладено її в іншій редакції. Зокрема, зобов`язано ТОВ «Ліски-М», Департамент ЖКГ Миколаївської міської ради здійснити капітальний ремонт та реконструкцію системи комунального водопостачання і водовідведення житлового будинку, розташованого 
по АДРЕСА_1 , та привести до належного стану відповідно до державних будівельних норм (а. с. 180, т. 2).
 
10 жовтня 2019 року до ВПВР УДВС ГТУЮ у Миколаївській області надійшла заява ОСОБА_1 про долучення до матеріалів виконавчого провадження № 60056203 вищевказаної ухвали Заводського районного суду м. Миколаєва від 16 травня 2019 року (а. с. 156, т. 3).
 
15 жовтня 2019 року головним державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ 
у Миколаївській областіСазоновим Д. К. було винесено постанову про зміну (доповнення) реєстраційних даних (а. с. 160, т. 3).
Пунктом 1 цієї постанови було внесено зміни в автоматизованій системі виконавчого провадження, а саме: резолютивна частина судового рішення була викладена у редакції ухвали Заводського районного суду м. Миколаєва від 16 травня 2019 року.
Пунктом 2 цієї постанови державним виконавцем було вирішено внести відповідні зміни до постанов від 16 вересня 2019 року: про відкриття виконавчого провадження, про стягнення виконавчого збору, про стягнення витрат виконавчого провадження.
 
28 січня 2020 року головним державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ 
у Миколаївській областіСазоновим Д. К. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку 
з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (а. с. 176, т. 3).
 
З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції зробив правильний висновок про те, що дії головного державного виконавця щодо внесення змін до автоматизованої системи виконавчого провадження шляхом зазначення резолютивної частини судового рішення у редакції ухвали Заводського районного суду м. Миколаєва від 16 травня 2019 року вчинені відповідно до закону та у межах наданих йому повноважень, а тому відсутні правові підстави для визнання таких дій неправомірними.
 
При цьому пунктом 2 розділу ІІ Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 05 серпня 2016 року № 2432/5 (у редакції, чинній на час винесення оскаржуваної постанови державного виконавця), визначено, 
що до відомостей, які повинні бути внесені до автоматизованої системи виконавчого провадження, належить, зокрема, резолютивна частина рішення.
 
Крім того, апеляційний суд правильно виходив із того, що рішень про виправлення помилки у виконавчому листі № 487/2623/16-ц, виданому 
06 березня 2019 року, відповідно до редакції судового рішення 
з урахуванням ухвали про описку, судом першої інстанції не ухвалювалося.
Отже, колегія суддів погоджується з висновками апеляційного суду про те, що, приймаючи рішення, викладене у пункті 2 постанови державного виконавця про зміну (доповнення) реєстраційних даних від 15 жовтня 
2019 року, державний виконавець вчинив дії, якими він вийшов за межі наданих йому законом повноважень, а тому відповідні вимоги скарги  обґрунтовані та підлягають задоволенню.
 
Однак, з урахуванням підстав закінчення виконавчого провадження 
(пункт 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження»), постанова про що винесена державним виконавцем 
на підставі заяви Департаменту ЖКГ Миколаївської міської ради та копії листа ТОВ «Ліски-М» від 24 грудня 2019 року № 106 (а. с. 168-171, т. 3), вимоги заявника про скасування оскаржуваної постанови державного виконавця задоволенню не підлягають.
 
Таким чином, оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції у межах доводів касаційної скарги ухвалена з дотриманням норм процесуального права та не підлягає скасуванню, оскільки суд апеляційної інстанції під час розгляду справи не допустив порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. 
 
Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження у суді апеляційної інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства, 
і з якою погоджується суд касаційної інстанції. 
 
Колегія суддів вважає, що в силу положень частини третьої статті 89 
ЦПК України апеляційний суд всебічно, повно та об`єктивно надав оцінку 
як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному окремому доказу, 
а підстави їх врахування чи відхилення є мотивованими.
 
Доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки вони 
не підтверджуються матеріалами справи й зводяться до переоцінки судом доказів, що у силу вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради залишити без задоволення.
 
Постанову Миколаївського апеляційного суду від 14 січня 2021 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                           Д. Д. Луспеник
 
Б. І. Гулько
 
Г. В. Коломієць