ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 червня 2021 р.	Справа № 480/4801/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Кононенко З.О.,
Суддів: Мінаєвої О.М. ,  Макаренко Я.М. ,
за участю секретаря судового засідання  Ковальчук А.С  
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Приватного сільськогосподарського підприємства "Комишанське" на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 09.02.2021, головуючий суддя І інстанції: С.В. Воловик, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 09.02.21 по справі № 480/4801/20
за позовом Приватного сільськогосподарського підприємства "Комишанське"      
до Управління Укртрансбезпеки у Сумській області Державної служби України з безпеки    
на транспорті                     
             про визнання протиправною та скасування постанови,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, Приватне сільськогосподарське підприємство "Комишанське", звернулось до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління Укртрансбезпеки у Сумській області Державної служби України з безпеки на транспорті, в якій просив суд:
- визнати протиправною та скасувати постанову Управління Укртрансбезпеки у Сумській області про застосування адміністративно-господарського штрафу №202039 від 24 липня 2020 року.
В обгрунтування позовних вимог, позивач зазначав, що постановою №202039 від 24.07.2020 про застосування адміністративно - господарського штрафу у розмірі 34000 грн. порушено права, свободи, законні інтереси позивача, оскільки фактична маса всього автомобіля склала 39,750 т з допустимих 40 т, що підтверджується відсутністю в акті перевірки№235324 від 27.05.2020 зауважень, відсутністю проведення точного габаритно-вагового контролю, враховуючі дані ТТН, договору, а також з урахуванням порушень проведення габаритно-вагового контролю, відтак, на думку позивача, порушення викладені у акті №235324 від 27.05.2020 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом є непідтвердженими, а отже постанова №202039 від 24.07.2020 є такою, що не відповідає нормам чинного законодавства.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 09.02.2021 року в задоволенні позовної заяви Приватного сільськогосподарського підприємства "Комишанське" до Управління Укртрансбезпеки у Сумській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови – відмовлено.
Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.
Так, позивач в апеляційній скарзі зазначає, що на його думку, суд першої інстанції в оспорюваному рішенні не врахував, що в матеріалах справи відсутні докази на яких саме вагах, проводився ваговий контроль позивача, і чи ваги пройшли періодичну повірку. Так, міститься інформація про два законодавчо регульованого засобах вимірювальної техніки, сідоцтва яких додані до матеріалів справи, у свідоцтві № НОМЕР_1 назва вагового обладнання, що пройшло повірку зазначено як «Ваги для статичного зважування»; у свідоцтві № НОМЕР_2 назва вагового обладнання, що пройшло повірку зазначено як «Ваги автомобільні тензометричні». Згідно інформації з державних стандартів ваги для статичного зважування повинні відповідати ГОСТ 29329-92, ваги тензометричні відповідати, зокрема ГОСТ 30414-96. 
Позивач вважає, що судом не надано оцінку стосовно того, що посадова особа Укртрансбезпеки Ганзій Ю.А. мала право здійснювати перевірку, оскільки її прізвище було відсутнє у направленні № 000186, як це вимагає п. 4 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті. Додані з запереченням документи - наказ про відрядження, план проведення спеціальних заходів габаритно-вагового контролю на території міста Київ та Київської області у період з 12.05.2020 по 29.05.2020 року, стосуються внутрішньої організації відповідача (трудових відносин) і не є документами, що посвідчують право на проведення посадовою особою перевірки, оскільки Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті не встановлює альтернативу згаданого вже направлення.
На думку позивача, уповноваженою особою Укратрансбезпеки, яка мала право здійснювати ваговий контроль була одна особа - ОСОБА_1 , при цьому ОСОБА_2 не мав направлення на проведення перевірки, інших осіб - підрозділу Національної поліції, Укравтодору, власника (балансоутримувача) пункту габаритно-вагового контролю не було залучено.
Позивач звертає увагу, що роздруківка (чек) здійснена щодо зважування автомобіля КАМАЗ (державний номер) НОМЕР_3 , який має тільки три осі, а тому незрозуміло чому у квитанції зазначено їх Розрахунок №024449 містить посилання на документ ТТН від 27.05.2020 року № 2179, по факту це є видатко накладна і вона долучена до матеріалів справи. Згідно даної накладної ПСП “КОМИШАНСЬКЕ” здійснювало перевезення автомобілем КАМАЗ сіно та овес. У автомобілі було навантажено овес у кількості 14,5 т до причепу навантажено 5,3 т. Враховуючи характеристики автомобіля КАМАЗ, що зазначені у свідоцтві про реєстрації маса автомобіля без навантаження складає 12,8 т., разом з вказаним вантажем вага автомобіля становила 27,3 т; вага причепа без вантажу складає 4,9 т, вантаж - сіно, його вага склала 5,3 т загальна маса склала 10,2 т.. Дані обставини не спростовуються документами по результатам вагового контролю, що наявні у матеріалах справи Укртрансбезпеки. В розрахунку навантаження на здвоєну ось автомобіля зазначено 22,120 тон. При цьому даний показник був сформований шляхом добутку маси другої та третьої осі, відстань між якими є меншою 2,5 метрів (тобто ось є здвоєною). 
На думку позивача, такий підхід до вимірювання навантаження на здвоєну ось є хибним, оскільки призводить до спотворення фактичних показників навантаження. На підтвердження даного твердження також свідчить та обставина, що свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу загальна вага автомобіля з вантажем становить 32,5т.
Відповідач скориставшись своїм правом надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому зазначив, що зі змісту Акта проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 27.05.2020 №235324 вбачається, що під час перевірки виявлено порушення п.22.5 ПДР; згідно роздруківки зважування 06232 від 27.05.2020 загальна маса складає 41,260 кг при нормативно допустимій 40т., навантаження на здвоєну вісь складає 22,120 кг. при нормативно допустимому 16 т, найбільший відсоток перенавантаження параметру 38,3%, чим порушено вимоги ч. 1абз. 16 ст. 60 ЗУ «Про автомобільний транспорт».
Представник відповідача вважає, що позивачем допущено порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, а саме: ч.4 ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.
Також звертає увагу, що до суду позивачем не надано дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, відповідно до вимог ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт».
Щодо використання ваг під час здійснення габаритно-вагового контролю відповідач зазначає, що наказом Міністерства інфраструктури України від 28.07.2016 №255, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.08.2016 за № 1171/29301 затверджено Вимоги до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю на автомобільних дорогах загального користування, затверджених (далі - Вимоги).
Відповідно до п. 8. Вимог, вимірювальне і вагове обладнання пересувного пункту повинно бути атестовано на проведення вимірювань та мати відповідне свідоцтво спеціально уповноваженого органу у сфері метрології.
Відповідно до п. 9 Вимог, вагове обладнання повинно забезпечувати поосьове зважування у русі і визначати повну масу вантажного транспортного засобу з похибкою не більше ніж 2 % та дискретністю вимірювання в межах технічних характеристик вагового обладнання, визначених виробником.
Постановою Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.2007 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - Порядок №879).
Порядком № 879 пунктами 12 та 13 встановлено наступне: вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології; під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.
У якості підтвердження, що ваги відповідають вимогам законодавства, до суду надається копія Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки.
Отже, посадовими особами відповідача проводилось зважування за допомогою ваг, які мають періодичну повірку та відповідають вимогам законодавства, у т.ч. Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність».
Що стосується заборони подальшого руху транспортного засобу зауважує, що пунктом 22 Порядку № 879, визначено, що у разі виявлення на стаціонарних або пересувних чи автоматичних зважувальних пунктах порушення правил проїзду великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів такий транспортний засіб тимчасово затримується згідно із статтею 265-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Порядком зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної служби з безпеки на транспорті та її територіальних органів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2013 № 422 (далі - Порядок № 422) визначено, що перевірка одного транспортного засобу проводиться посадовою особою протягом не більше однієї години.
Отже, незалежно від того, чи приведено у відповідність габаритно-вагові параметри транспортного засобу чи ні, посадові особи Відповідача не наділені повноваженням щодо вирішення питання про подальший рух транспортного засобу, який рухався з перевищенням вагових обмежень.
Що стосується розбіжностей ваги відповідно до даних вказаних у товарно-транспортній накладній, зокрема, загальна вага 39,750 т. та даних чеку зважування - повна маса 53,20 т. відповідач звертає увагу суду на те, що позивач, посилаючись на зваження автомобіля та причепа на вагах ПСП "Комишанське" не надав жодних документів щодо результатів такого зважування та самих ваг, на яких проводилось таке зважування.
Щодо тверджень позивача про відсутність відомостей щодо зважувального обладнання у складених документах відповідач вказує, що відсутні будь-які норми, які зобов`язують посадових осіб під час здійснення заходів державного контролю вносити дані про ваги в будь-які документи (акти, довідки, розрахунки), які складаються посадовими особами, а також надавати будь-які документи щодо відповідності ваг вимогам законодавства.
Підсумовуючи наведене, на думку представника, Управління Укртрансбезпеки у Сумській області апеляційна скарга позивача є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. 
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 27.05.2020 працівниками державного контролю та нагляду за безпекою на транспорті Управління Укртрасбезпеки було складено акт №235324 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом (а.с.10).
Зі змісту даного акту вбачається, що посадовими особами Управління Укртрасбезпеки виявлено порушення п.22.5 Постанови КМУ №1306 від 10.10.2001 «Про правила дорожнього руху», а саме перевищення допустимої норми навантаження на здвоєну вісь автомобіля та загальної допустимої маси автомобіля.
Листом №50947/35/24-20 від 10.07.2020 Управління Укртрансбезпеки у Сумській області запросило позивача прибути 20.07.2020 на 10 год. 00 хв. до Відділу державного контролю та нагляду за безпекою на транспорті Управління Укртраисбезпеки у Сумській області для з`ясування обставин та розгляду справи про порушення законодавства на автомобільному транспорті, скоєного при перевезенні вантажу 27.05.2020 автомобілем КАМАЗ реєстр. № НОМЕР_3 . 
Представник позивача надав письмові пояснення, в яких просив закрити справу про порушення законодавства на автомобільному транспорті, скоєному при перевезенні вантажу 27.05.2020 автомобілем КАМАЗ реєстраційний номер НОМЕР_3 , що належить ПСП "Комишанське" у зв`язку з відсутністю доказів вчинення такого порушення (а.с.14)  
За результатами розгляду справи начальником Управління Укртрансбезпеки у Сумській області винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №202039 (а.с.9). 
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що у спірних правовідносинах відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження йому надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено), добросовісно та розсудливо.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 6 Закону України "Про автомобільний транспорт" визначено, що державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, які здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажив на території України, у тому числі - габаритно-ваговий контроль транспортних засобів.
Згідно з ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.
Відповідно до абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
За приписами п. 22.5 Правил дорожнього руху, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.
Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.
Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 103 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека).
Відповідно до п. 1 Положення Державна служба України з безпеки на транспорті є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).
Згідно з пп.1 п. 4 Положення основними завданнями Укртрансбезпеки є, зокрема, реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування міському електричному, залізничному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті.
Підпунктами 15 та 27 п. 5 названого Положення визначено, що Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.
Процедура здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом визначена Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 (далі - Порядок №1567).
Відповідно до п. 2 Порядку № 1567 державному контролю підлягають усі транспортні засоби, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.
Органами державного контролю на автомобільному транспорті є Укртрансбезпека, її територіальні органи.
Державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю в тому числі, шляхом проведення рейдових перевірок.
Відповідно до п. 14 Порядку № 1567 рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.
Габаритно-ваговий контроль проводиться однією посадовою особою Укртрансбезпеки у разі залучення до рейдової перевірки посадових осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Укравтодору, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Укртрансбезпеки та власника (балансоутримувача) пункту габаритно-вагового контролю, а також посадових осіб органу місцевого самоврядування та/або місцевої держадміністрації. (абз. 2 п.16 Порядку № 1567).
Під час проведення рейдової перевірки перевіряється, серед іншого, наявність визначених ст. 39 та ст. 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом (п. 15 Порядку № 1567).
Оформлення результатів перевірки та застосування адміністративно-господарських штрафів, передбачені п. 20-30 цього Порядку.
Отже, виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму. У разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.
Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності).
У разі відмови уповноваженої особи суб`єкта господарювання або водія від підписання акта перевірки суб`єкта господарювання або акта перевірки транспортного засобу посадові особи, що провели перевірку, роблять про це запис (п. 20-22 Порядку №1567).
Відповідно до п. 25 Порядку № 1567 справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.
Пунктами 26-27 Порядку № 1567 передбачено, що справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням. У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.
За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.
Колегія суддів зазначає, що механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування, визначений Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №879 від 27.06.2007 року (далі - Порядок № 879).
Відповідно до пп. 2 п. 2 Порядку № 879, вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.
Згідно з п. 12 Порядку № 879, вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.
Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані (п. 13 Порядку №879).
Аналізуючи наведене правове регулювання, колегія суддів вважає, що зважування транспортних засобів здійснюється за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, яке повинне утримуватись у робочому стані, періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.
З матеріалів справи вбачається, що в ході проведення габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки DAF, реєстраційний номер НОМЕР_3 з причіпом марки FLIEGL, реєстраційний номер НОМЕР_4 , встановлено перевищення  нормативно допустимої загальної ваги, а саме: замість 40 тон вага становила 41,260 тон та нормативно допустимого навантаження на здвоєну вісь, а саме: замість 16 тон навантаження становило 22,120 тон.
При цьому, обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач наголошує, що результати здійснення габаритно-вагового контролю не можуть бути належними доказами, оскільки зважування транспортного засобу здійснювалось за відсутності Методик, затверджених Мінекономрозвитку та спеціально уповноваженим центральним органом у сфері метрології.
Відповідно до ст. 4 Закону України "Про дорожній рух" до компетенції Кабінету Міністрів України у сфері дорожнього руху, окрім іншого, належить підготовка проектів законів, нормативних актів з питань дорожнього руху та його безпеки, а також відповідальності за їх порушення на території України.
З метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативно, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України (ст. 29 Закону України "Про дорожній рух").
Відповідно до ст. 33 Закону України "Про автомобільні дороги" рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами порядку визначеному Кабінетом Міністрів України.
Отже, на момент проведення габаритно-вагового контролю належного позивачу транспортного засобу, не була затверджена відповідна методика Мінекономрозвитку, якою мали керуватися органи Укртрансбезпеки під час проведення габаритно-вагового контролю.
Водночас, враховуючи, що за змістом ст. 4 та ст. 29 Закону України "Про дорожній рух", ст. 33 Закону України "Про автомобільні дороги" визначення порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування віднесено до компетенції Кабінету Міністрів України, і такий механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів визначено Порядком № 879, яким і керувався відповідач.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, у постанові від 02.08.2018 по справі № 820/1420/17.
Крім того, положення пункту 22.5 Правил дорожнього руху окремо встановлюють заборону на рух транспортних засобів та їх составів із перевищенням навантаження на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т.
Отже рух транспортного засобу із перевищення нормативного допустимого вагового параметру, такого як загальна маса та навантаження на здвоєну вісь транспортного засобу, свідчить про порушення законодавства про автомобільний транспорт.
Щодо доводів апеляційної скарги позивача стосовно невідповідності зважувального обладнання вимогам законодавства, колегія суддів зазначає наступне. 
Наказом Міністерства інфраструктури України від 28.07.2016 № 255 затверджено Вимоги до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю на автомобільних дорогах загального користування, затверджених (далі - Вимоги).
Відповідно до п. 8. Вимог, вимірювальне і вагове обладнання пересувного пункту повинно бути атестовано на проведення вимірювань та мати відповідне свідоцтво спеціально уповноваженого органу у сфері метрології.
Відповідно до п. 9 Вимог, вагове обладнання повинно забезпечувати поосьове зважування у русі і визначати повну масу вантажного транспортного засобу з похибкою не більше ніж 2 % та дискретністю вимірювання в межах технічних характеристик вагового обладнання, визначених виробником.
З матеріалів справи вбачається, що посадовими особами Укртрансбезпеки проводилось зважування за допомогою ваг, які мають періодичну повірку та відповідають вимогам законодавства, що підтверджується Свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 20.02.2020, чинного до 20.02.2021.
Таким чином, колегія суддів вважає, що габаритно-ваговий контроль транспортного засобу, що належить позивачу, здійснювався технічними засобами, що пройшли повірку, мають відповідне свідоцтво та є придатними до застосування.
Щодо доводів апеляційної скарги позивача, що на його думку, надані відповідачем документи не містять відомостей, що саме зазначені у наданому відповідачем свідоцтві ваги були використані під час здійснення вагового контролю, колегія суддів зазначає наступне. 
З матеріалів справи вбачається, що надані сторонами довідка про результати здійснення габаритно-вагового контролю, акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт за формою та змістом відповідають вимогам Порядку №1567, Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України від 10.12.2013 №1007/1207. 
При цьому, чинне законодавство не містить вимог щодо зазначення у документах, які складаються під час габаритно-вагового контролю, марки та заводського номера вагів, які були використані під час здійснення габаритно-вагового контролю. 
Наведеними вище нормами також не передбачено надання під час здійснення  габаритно-вагового контролю транспортного засобу на вимогу водія документів, що підтверджують проходження періодичної повірки вимірювального та зважувального обладнання. Матеріали справи не містять доказів того, що водій під час здійснення контролю заявляв таку вимогу. При цьому, довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю водій в ході здійснення перевірки посадовими особами відповідача, підписав без заперечень та зауважень.
Стосовно посилання позивача про те, що в разі виявлення порушення відповідачем не заборонив подальший  руху транспортного засобу, колегія суддів зазначає, що дана обставина не спростовує факт виявлення порушення, при цьому Порядок № 879 не уповноважує посадових осіб Укртрансбезпеки та її територіальних органів здійснювати тимчасове затримання транспортного засобу.
Порядком зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної служби з безпеки на транспорті та її територіальних органів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2013 р. № 422 (далі - Порядок № 422) визначено, що перевірка одного транспортного засобу проводиться посадовою особою протягом не більше однієї години. 
Таким чином, незалежно від того, чи приведено у відповідність габаритно-вагові параметри транспортного засобу чи ні, посадові особи Укртрансбезпеки не наділені повноваженням щодо вирішення питання про подальший рух транспортного засобу, який рухався з перевищенням вагових обмежень.
Враховуючи наведене вище, дослідивши матеріали справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржувана постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу №202039 відповідає критеріям, встановленим частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим, позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі “Серявін та інші проти України” (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі “Руїс Торіха проти Іспанії” (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у спірних правовідносинах відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження йому надано.
Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано відмовив у задоволенні адміністративного позову.
Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Колегія суддів вважає, що рішення Сумського окружного адміністративного суду від 09.02.2021 року по справі № 480/4801/20 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог позивача.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.  
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.
Керуючись ст. ст. 229, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства "Комишанське" залишити без задоволення.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 09.02.2021 по справі № 480/4801/20 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	З.О. Кононенко	
Судді	(підпис)  (підпис) 	О.М. Мінаєва    Я.М. Макаренко   	
Повний текст постанови складено  22.06.2021 року