УХВАЛА
 
17 травня 2021 року
м. Київ
 
справа № 740/864/19
провадження № 61-7590св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю.,                   Коротуна В. М.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 05 лютого                    2020 року у складі судді Бараненко С. М. та постанову Чернігівського апеляційного суду від 13 квітня 2020 року у складі колегії суддів:                     Іванової Г. П., Бечка Є. М., Онищенко О. І., 
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , у якому з урахуванням уточнень просив:
- на підставі частини 1268 ЦК України стягнути з відповідача грошові кошти у сумі 134 679 грн, які входять до складу спадщини після смерті батька ОСОБА_3 ; 
- на підставі статті 536 ЦК України стягнути з відповідача грошові кошти у сумі 19 797,82 грн за користування належними йому на праві спадщини грошовими коштами у сумі 134 697 грн за період з ІНФОРМАЦІЯ_1 (дня відкриття спадщини) і до дня звернення до суду, виходячи з облікової ставки Національного банку України; 
- на підставі статті 625 ЦК України стягнути з відповідача інфляційні втрати в сумі 12 390,47 грн, пов`язані зі знеціненням грошових коштів, за весь час утримання відповідачем у своєму володінні за період з ІНФОРМАЦІЯ_1 до 22 травня 2019 року належних йому на праві спадщини грошових коштів; 
- на підставі статті 1167 ЦК України стягнути з відповідача 200 000 грн на відшкодування моральної шкоди, всього 370 234,27 грн.
Короткий зміст судових рішень суду першої інстанції
Рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 23 січня 2020 року, залишеним без зміни постановою Чернігівського апеляційного суду від 13 квітня 2020 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено. 
Додатковим рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 05 лютого 2020 року вирішено питання про розподіл судових витрат.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 11 000,00 грн судових витрат на професійну правничу допомогу.
Стягуючи з позивача на користь відповідача 11 000 грн судових витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції виходив із того, що такий розмір є доведеним, обґрунтованим та співмірним, а позивачем не надано суду доказів того, що заявлена до стягнення сума витрат не співмірна з виконаною роботою.
Постановою Чернігівського апеляційного суду від 13 квітня 2020 року додаткове рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 05 лютого 2020 року залишено без змін.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1 000 грн у рахунок відшкодування понесених витрат на правничу допомогу адвоката в суді апеляційної інстанції.
Апеляційний суд погодився з додатковим рішенням суду першої інстанції та вважав його таким, що ухвалене з додержанням норм процесуального права.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У травні 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на додаткове рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 05 лютого 2020 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 13 квітня 2020 року, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить скасувати оскаржені судові рішення, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні вимог про стягнення витрат на правничу допомогу.
Підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування судом апеляційної інстанції норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 9901/847/18 (пункт 1 частини 2 статті 389 ЦПК України).
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга аргументована тим, що суди безпідставно допустили до участі в справі адвоката Гриня Л. В. на підставі ордера, який містить недостовірну інформацію щодо останньої, оформленого з грубими порушеннями вимог статті 15 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Суди повинні були визнати цей ордер неналежним та недопустимим доказом представництва інтересів відповідача в суді, а також таким, що не має юридичної сили і не створює правових наслідків, визначених нормами частиною четвертою статті 62 ЦПК України. Використання такого ордеру в якості належного та допустимого доказу права на представництво суперечить меті правосуддя.
Відзив/заперечення на касаційну скаргу  
ОСОБА_2 подав відзив, у якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін як такі, що ухвалені з додержанням норм процесуального права.
На підтвердження факту отримання правничої допомоги у справі відповідачем було надано копію договору про надання правничої допомоги від 08 травня 2019 року, укладеного з адвокатським об`єднанням «Адвокатська компанія «Гринь та Партнери», ордер, додаткова угода та акт про виконані роботи за договором про надання правничої допомоги. Отже повноваження адвоката посвідчувалися як ордером, так і доданим договором відповідно до статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 19 червня 2020 року відкрито касаційне провадження у даній справі.
Витребувано з Козелецького районного суду Чернігівської області справу № 740/864/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадщину, стягнення грошових коштів і відшкодування моральної шкоди.
Фактичні обставини справи 
Встановлено, що 23 січня 2020 року Козелецьким районним судом Чернігівської області ухвалено рішення у справі  № 740/864/19.
Професійна правнича допомога у цій справі надавалася відповідачу ОСОБА_2 адвокатським об`єднанням «Адвокатська компанія «Гринь та Партнери» на підставі договору про надання правничої (правової) допомоги від 08 травня 2019 року.
Згідно з додатковою угодою від 18 листопада 2019 року до договору про надання правничої (правової) допомоги від 08 травня 2019 року та акта про виконані роботи до договору про надання правничої допомоги у справі № 740/864/19 об`єм виконаної роботи та оплата визначені таким чином: консультація клієнта, узгодження правової позиції (час - 1 год., сума - 1 000 грн), вивчення та правовий аналіз наданих клієнтом документів, у тому числі: вивчення позовної заяви та доданих копій документів (час - 2 год., сума - 2 000 грн), пошук та аналіз актуальної судової практики з питань застосування законодавства у спірних правовідносинах (час - 1 год., сума - 1 000 грн), підготовка та складання відзиву (час - 2 год., сума - 2 000 грн), вивчення ухвал по справі, складання клопотань та апеляційної скарги (час - 3 год., сума -                                    3 000 грн), участь у судових засіданнях та вивчення рішення суду (час -                  2 год., сума - 2 000 грн), усього - 11 000 грн.
Додатковим рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 05 лютого 2020 року зазначені витрати на правничу допомогу стягнуто з позивача на користь відповідача на підставі статі 137 ЦПК України.
Позиція Верховного Суду
Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є посилання на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадках, передбачених цим Кодексом.
Підставою для відкриття касаційного провадження у цій справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 є посилання на застосування судом апеляційної інстанції норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 9901/847/18 (пункт 1 частини 2 статті 389 ЦПК України).
Відповідно до стаття 400 ЦПК України, якою визначено межі розгляду справи судом касаційної інстанції, встановлено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.
Проте, зазначена підстава касаційного оскарження не знайшла свого підтвердження, під час перегляду справи в межах доводів касаційної скарги, оскільки правовідносини у зазначеній справі та у справі, яка переглядається, не є подібними.
Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.
Висновки у постанові  Великої Палати Верховного Суду у справі                       № 9901/847/18, на яку посилається заявник у касаційній скарзі та на підставі якої відкрито касаційне провадження, стосуються правовідносин, які не є подібними до правовідносин в справі, що переглядається.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 396 ЦПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.
Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ,                             від 21 жовтня 2010 року).
Оскільки підстава касаційного оскарження, передбачена у пункті 1 частини другої статті 389 ЦПК України (неврахування висновків викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі                       № 917/1307/18) не отримала підтвердження після відкриття касаційного провадження, то відповідно до пункту 5 частини першої статті 396 ЦПК України касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 05 лютого 2020 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 13 квітня 2020 року підлягає закриттю.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
З урахуванням того, що після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України Верховним Судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилалася особа у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними, то суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження.
Керуючись статтями 260, 396, 400, 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Закрити касаційне провадження в справі № 740/864/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадщину, стягнення грошових коштів і відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 05 лютого 2020 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 13 квітня 2020 року.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
                                                                        
         Судді:                                                                                                 М. Є. Червинська

 С. Ю. Бурлаков

  В. М. Коротун