ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/31504/20                                                                 Суддя (судді) першої інстанції: Григорович П.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  06 квітня 2021 року                                                                                            м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Губської Л.В., Епель О.В., секретар судового засідання Романович І.І., за участі представника позивача Норця В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної податкової служби на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 лютого 2021 р. у справі за адміністративним позовом Офісу великих платників податків Державної податкової служби до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про скасування рішення
                                                   В С Т А Н О В И В:

14.12.2020 Офіс великих платників податків Державної податкової служби звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про скасування постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про відкриття виконавчого провадження від 01.12.2020 ВП № 63772333.
На обгрунтування  позовних вимог позивач послався на те, що Верховним Судом в рамках справи №640/8980/19 у постанові за результатами перегляду судового рішення в касаційному порядку не було вирішено питання про поновлення його виконання, внаслідок чого у відповідача були відсутні підстави для відкриття виконавчого провадження з метою примусового виконання такого рішення суду.  
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 лютого 2021 р. у задоволенні позову відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що у відповідача не було підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття, оскільки виконавчий лист повністю відповідає вимогам, які ставляться законом до виконавчого документа.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції,  позивачем подано апеляційну скаргу, якою просить рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 лютого 2021 р. скасувати та прийняте нове рішення, яким позов задовольнити.
Апеляційну скаргу обгрунтовано доводами аналогічними позовній заяві.
Відзив на апеляційну скаргу відповідач не подавав.
У судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити. Представник відповідача до суду не прибув, про місце, дату, час розгляду справи повідомлені належним чином.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.07.19 у справі № 640/8980/19 позов Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" задоволено: визнано протиправними дії Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України щодо внесення до електронного кабінету, інтегрованої картки та інших інформаційних систем Державної фіскальної служби, ведення яких здійснюється Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби України, інформації про наявність у Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" грошового зобов`язання на підставі податкового повідомлення-рішення від 04.07.2018р. № 0007641401, що є скасованим, та зобов`язано Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби України виключити з електронного кабінету, інтегрованої картки та інших інформаційних систем Державної фіскальної служби, внесення податкової інформації до яких здійснюється Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби України, інформацію про наявність у Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" грошового зобов`язання, оформленого податковим повідомленням-рішенням від 04.07.2018р. № 0007641401, що є скасованим, та інформацію про пеню, нараховану за несвоєчасну сплату грошового зобов`язання, оформленого податковим повідомленням-рішенням від 04.07.2018р. № 0007641401.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.10.2019 по справі №640/8980/19 рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 липня 2019 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким адміністративний позов задоволено: визнано протиправними дії Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України щодо внесення до електронного кабінету, інтегрованої картки та інших інформаційних систем Державної фіскальної служби, ведення яких здійснюється Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби України, інформації про наявність у Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" грошового зобов`язання на підставі податкового повідомлення-рішення від 04.07.2018р. № 0007641401, що є скасованим, та зобов`язано Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби України виключити з електронного кабінету, інтегрованої картки та інших інформаційних систем Державної фіскальної служби, внесення податкової інформації до яких здійснюється Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби України, інформацію про наявність у Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" грошового зобов`язання, оформленого податковим повідомленням-рішенням від 04.07.2018р. № 0007641401, що є скасованим, та інформацію про пеню, нараховану за несвоєчасну сплату грошового зобов`язання, оформленого податковим повідомленням-рішенням від 04.07.2018 № 0007641401.
Ухвалою Верховного Суду від 02.12.2019 по справі №640/8980/19 зупинено виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.07. 2019 року та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.10.2019 року у справі №640/8980/19 до закінчення їх перегляду в касаційному порядку.
Постановою Верховного Суду від 01.07.2020 касаційну скаргу Офісу великих платників податків  ДФС  (правонаступником якого є Офіс великих платників податків ДПС) залишено без задоволення. Постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.10.2019 року залишено без змін.
В подальшому до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду надійшла заява Офісу великих платників податків ДПС про роз`яснення постанови Верховного Суду від 01.07.2020 року.
Ухвалою Верховного Суду від 16.12.2020 заяву Офісу великих платників податків ДПС про роз`яснення постанови Верховного Суду від 01.07.2020 року у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» до Офісу великих платників податків ДПС про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії залишено без задоволення.
При цьому, до моменту розгляду Верховним Судом заяви позивача про роз`яснення судового рішення, 13.08.2020 року Окружним адміністративним судом міста Києва видано виконавчий лист №640/8980/19 про зобов`язання Офісу ВПП вчинити дії згідно вказаної вище постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.10.2019.
01.12.2020 року головним державним виконавцем Шатохіним О.П. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №63772333 з метою примусового виконання виконавчого листа №640/8980/19 від 13.08.2020.
Не погоджуючись з правомірністю і обґрунтованістю спірної постанови позивач звернувся до суду з даним позовом.
Вищенаведені обставини, встановлені судом першої інстанції, перевірені, знайшли своє підтвердження при апеляційному розгляді справи, і не є спірними.
Відповідно до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як вже було заначено вище, відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що у відповідача не було підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття, оскільки виконавчий лист повністю відповідає вимогам, які ставляться законом до виконавчого документа.
Колегія суддів погоджується із такими висновками з огляду на наступне.
Відповідно до частин другої та третьої статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Водночас, статтею 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Рішенням Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 у справі «Горнсбі проти Греції» суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін.
Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі «Сокур проти України» (Sokur v. Ukraine), №29439/02, від 26 квітня 2005 року, та у справі «Крищук проти України» (Kryshchuk v. Ukraine), №1811/06, від 19 лютого 2009 року).
Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VІІІ від 02.06.2016 року визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.
Частиною 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Частиною 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
У відповідності до частини 4 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.
З огляду на статтю 3 Закону України «Про виконавче провадження» примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів:
1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України;
2) ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом;
3) виконавчих написів нотаріусів;
4) посвідчень комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій;
5) постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди;
6) постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом;
7) рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами;
8) рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених    Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України;
9) рішень (постанов) суб`єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень.
За приписами частини 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Частиною 5 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються, серед іншого: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків).
З огляду на пункт 6 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.
Колегією суддів встановлено та підтверджено матеріалами справи, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.10.2019 по справі №640/8980/19 рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 липня 2019 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким адміністративний позов задоволено, зокрема зобов`язано Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби України виключити з електронного кабінету, інтегрованої картки та інших інформаційних систем Державної фіскальної служби, внесення податкової інформації до яких здійснюється Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби України, інформацію про наявність у Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" грошового зобов`язання, оформленого податковим повідомленням-рішенням від 04.07.2018р. № 0007641401, що є скасованим, та інформацію про пеню, нараховану за несвоєчасну сплату грошового зобов`язання, оформленого податковим повідомленням-рішенням від 04.07.2018 № 0007641401.
Відповідно до частини 1 статті 325 КАС України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття. 
При цьому, колегія суддів зауважує, що дійсно ухвалою Верховного Суду від 02.12.2019 по справі №640/8980/19 зупинено виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.07.2019 року та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.10.2019 року у справі №640/8980/19 до закінчення їх перегляду в касаційному порядку.
Однак, перегляд зазначених рішень закінчився прийняттям Верховним Судом постанови від 01.07.2020, якою касаційну скаргу Офісу великих платників податків ДФС  (правонаступником якого є Офіс великих платників податків ДПС) залишено без задоволення, постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.10.2019 року залишено без змін.
Отже, з моменту прийняття Верховним Судом постанови у справі № 640/8980/19 автоматично відпали підстави для зупинення виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.10.2019 року у справі №640/8980/19, незалежно зазначив про це Верховний Суд чи ні у своїй постанові.
З огляду на зазначене станом на 13.08.2020 у суду першої інстанції були відсутні підстави для невидачі стягувачу виконавчого листа по справі №640/8980/19, а у Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) для прийняття його до виконання.
Відтак, приймаючи постанову про відкриття виконавчого провадження від 01.12.2020 ВП № 63772333 головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) діяв виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, тому доводи апелянта в цій частині є необгрунтованими.
Також не заслуговують на увагу посилання позивача на те, що подання заяви про роз`яснення судового рішення унеможливлювало відкриття виконавчого провадження, оскільки відповідно до буквального тлумачення ч.4 ст.254 КАС України, подання заяви про роз`яснення судового рішення зупиняє перебіг строку, встановленого судом для виконання судового рішення, а так само строку, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.
При цьому, зупинення строку для виконання судового рішення, не може призводити до відсутності підстав для прийняття виконавчого документу до виконання взагалі.
На підставі вказаного, колегія суддів вважає, що позивачем не доведено обгрунтованість позовних вимог, хоча такий обов`язок відповідно до ч.2 ст.77 КАС України покладено на суб`єкта владних повноважень, внаслідок чого доводи апелянта не заслуговують уваги, оскільки не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.
Отже, судом першої інстанції повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідно до вимог ст. 242 КАС України.
Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.    
Таким чином, оскільки судом апеляційної інстанції не здійснено зміни або скасування рішення суду, то відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати перерозподілу не підлягають.
Повний текст постанови виготовлено 06.04.2021 року.
Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд
                                                          
                                                    П О С Т А Н О В И В: 

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної податкової служби на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 лютого 2021 р. - залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 лютого 2021 р. у справі за адміністративним позовом Офісу великих платників податків Державної податкової служби до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ)  про скасування рішення - залишити без змін.
Постанова  суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

            Колегія суддів:                                                                                  О.В. Карпушова

                                                                                                    Л.В. Губська
                                                                                                      
                                                                                                    О.В. Епель