П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  240/2988/19 
Головуючий у 1-й інстанції: Гурін Д.М.
          Суддя-доповідач:  Сапальова Т.В. 
28 квітня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Сапальової Т.В. 
суддів:  Залімського І. Г.  Сторчака В. Ю. 
за участю:
секретаря судового засідання: Бень Я.О.,
представника позивача: Данилюка Д.В.,
представниці відповідача: Мавроді Р.Ф.,
свідка: ОСОБА_1 ,   

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  Товариства з обмеженою відповідальністю "Янеір" ЛТД  на  рішення   Житомирського окружного адміністративного суду  від  16 грудня 2020 року (ухвалене 16 грудня 2020 року, повний текст рішення складено 28 грудня 2020 року) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Янеір" ЛТД до Подільської митниці Держмитслужби про  визнання протиправною та скасування карток відмови в прийнятті митної декларації, рішення про коригування митної вартості товарів, визнання митної вартості, 
В С Т А Н О В И В :
в березні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Янеір" ЛТД звернулося до Житомирського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Подільської митниці Держмитслужби про визнання протиправною та скасування картки відмови Вінницької митниці ДФС в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА401010/2019/00051 від 05.03.2019; визнання протиправною та скасування картки відмови Вінницької митниці ДФС в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА401010/2019/00065 від 09.04.2019; визнання протиправним та скасування рішення Вінницької митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UА401000/2019/000030/1 від 05.03.2019; зобов`язання Вінницької митниці ДФС визнати заявлену митну вартість товару у розмірі 5 400526,00 грн.
Рішенням     Житомирського окружного адміністративного суду   від   02 серпня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.
Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2020 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Янеір" ЛТД задоволено  повністю; рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2019 року скасовано; прийнято нову постанову, якою позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ЯнЕір" ЛТД задоволено.
Відповідно до постанови Верховного Суду від 09 червня 2020 року касаційну скаргу Подільської митниці Держмитслужби задоволено частково; постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2020 року у справі №240/2988/19 та рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 2 серпня 2019 року - скасовано; справу №240/2988/19 направлено до Житомирського окружного адміністративного суду на новий розгляд.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2020 року відмовлено в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Янеір" ЛТД.
Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає про те, що на дату поміщення повітряного суду в режим «переробка на митній території України» за ціною 3 650 000 дол. США позивач заявив митну вартість за останньою відомою йому митною вартістю, яка не враховувала поточний технічний стан літака, оскільки такий стан досліджувався після поміщення літака в режим переробки та після укладання договору на проведення технічних робіт. Після виконання договору на проведення технічних робіт та з урахуванням дійсного стану літака власник літака та позивач погодили дійсну вартість літака на рівні 200 000 дол. США, у зв`язку з чим митна вартість була заявлена за ціною контракту, на підтвердження чого митному органу подано відповідні документи. Крім того, апелянт стверджує, що суд першої інстанції не надав належної оцінки звіту від 27.02.2019 та експертному висновку від 10.06.2019 №14096/19-56, які підтверджують заявлену митну вартість повітряного судна. При цьому рішення про коригування митної вартості не містить доказів послідовного застосування методів визначення митної вартості та проведення процедури консультації з позивачем, а отже не підтверджуються підстави застосування 6 резервного методу.
Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заперечив проти її доводів і зазначив, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Представник позивача в судовому засіданні  підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги, у зв`язку з чим просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що повітряне судно "Літак цивільної авіації Airbus А320-212", заводський серійний номер 0671, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1 шт., що був у використанні, рік випуску: 1997 рік зі встановленими двигунами 27 січня 2016 року ввезено на митну територію України  за МД №UA090002/2016/001386, заявлено за митною вартістю 5250000 дол. США та поміщено в митний режим "Тимчасове ввезення" (том 1 а.с.104).
Для поміщення повітряного судна у вказаний митний режим позивач надав зобов`язання здійснити його зворотне вивезення. Кінцевий строк цього зобов`язання закінчився 18 січня 2019 року.
Під час лізингу вказаного повітряного судна від його власника надійшла вимога від 27 січня 2016 року щодо реконфігурації повітряного судна, суть якої полягала в демонтажі двох двигунів та їх вивезенні за межі України (том 3 а.с.177).
29 січня 2016 року на виконання вказаної вимоги, позивач звернувся до відповідача (Вінницька митниця ДФС) з листом про отримання дозволу на зняття двигунів з даного повітряного судна (том 3 а.с.178).
29 січня 2016 року згідно з митною декларацією №40109002/2016/003809 два двигуна повітряного судна були вивезені за межі митної території України за погодженою митною вартістю 1600000 доларів США за обидва двигуни (по 800 тисяч доларів США кожний двигун) (том 3 а.с.180-182).
16 лютого 2016 року позивач провів митне оформлення двигунів, які були зняті з літака, в режимі "Експорт" за МД №UA401090002/2016/003048, в якій митна вартість двигунів задекларована в розмірі 1600000 дол. США   (том 1 а.с.107). 
Отже, літак без двигунів залишився в митному режимі "Тимчасове ввезення", а його митна вартість за виключенням вартості двигунів склала 3650000 доларів США.
09 січня 2019 року між власником повітряного судна компанією Істок Авіа (EASTOK AVIA FZC) та позивачем укладено договір на виконання технічного обслуговування та надання послуг №10-01 (том 3 а.с.184-189). Згідно з вказаним договором позивач зобов`язувався провести ряд інспекційних оглядів повітряного судна на предмет наявності корозії, виконати роботи по зберіганню повітряного судна на період поставки нових двигунів до нього, установити двигуни після їх отримання від замовника.
Зважаючи на закінчення митного режиму "Тимчасове ввезення" та укладання договору про техобслуговування, 24 січня 2019 року позивач подав відповідачу заяву про поміщення вказаного повітряного судна в режим "Переробка на митній території України".
29 січня 2019 року для митного оформлення подано МД №UA401010/2019/005912 в режимі "Переробка на митній території", до якої додано інвойс №10320 на суму 3650000   дол. США, видану продавцем товару - компанією   "EASTOK AVIA FZC" (том 1 а.с.105-106).
14 лютого 2019 року між ТОВ "Янеір" ЛТД (Покупець) та компанією "EASTOK AVIA FZC" (Продавець) укладено договір купівлі - продажу планера літального апарата б/н, яким продавець реалізує своє право на продаж планера літального апарата (далі - ПЛА) без двигунів і допоміжної силової установки (ДСУ). Умови поставки визначені у пункті 1.3 договору (том 1 а.с.18-36).
14 лютого 2019 року сторонами підписано додаткову угоду №1 до договору купівлі - продажу планера літального апарата, якою пункт 1.3 та пункт 1.4 договору купівлі - продажу викладено в новій редакції (том 1 а.с.37-39).
22 лютого 2019 року позивач з метою здійснення митного контролю та митного оформлення товару в митний режим "Імпорт" подало до Вінницької митниці ДФС електронну митну декларацію типу ІМ40АА № UA401010/2019/014761 на товар - "Літак цивільної авіації Airbus А320-212, заводський серійний номер 0671, реєстраційний номер UR -СМЕ, 1 шт., бувший у використанні, рік випуску: 1997 рік, без двигунів. Не є товаром військового призначення". Визначення митної вартості товару декларант здійснив за основним методом - за ціною контракту щодо товарів, які імпортуються.
На підтвердження заявленої митної вартості товару (200000 дол. США) разом з митною декларацією №UA401010/2019/014761 були подані такі документи: рахунок-фактура (інвойс) від 14 лютого 2019 року №188 (том 3 а.с.194-195), договір купівлі - продажу б/н від 14 лютого 2019 року (том 1 а.с.18-36), додаткову угоду №1 до договору купівлі - продажу планера літального апарата (том 1 а.с.37-39), реєстраційне посвідчення на транспортний засіб (літак) від 29 травня 2014 року №РП 4161 (том 3 а.с.193), звіт сертифікованого оцінювача про вартість вказаного повітряного судна, яка була визначена на рівні 205 тисяч (том 1 а.с.43-69).
За результатами перевірки митної декларації, Вінницькою митницею ДФС відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів та оформлено картку відмови №UА401010/2019/00051 від 05 березня 2019 року, у зв`язку з тим, що в процесі митного контролю та митного оформлення з`ясовано, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товару (том 1 а.с.16-17).
05 березня 2019 року Вінницька митниця ДФС прийняла рішення про коригування митної вартості товару №UА401000/2019/000030/1 від 5 березня 2019 року,  скориговано ціну товару в сторону її завищення з 200000 дол. США до 3650000 дол. США. (том 1 а.с.14-15).
15 березня 2019 року декларант через ТОВ "Скайброк" подав до відділу митного оформлення №1 митного поста "Вінниця-центральний" ЕМД №UA401010/2019/017838 на товар "літак цивільної авіації Airbus А320-212, заводський серійний номер 0671, реєстраційний номер UR - СМЕ, 1 шт., бувший у використанні, рік випуску: 1997, без двигунів, не є товаром військового призначення", одержувачем якого є ТОВ "Янеір" ЛТД. Зазначений товар задекларовано за основним методом визначення митної вартості товарів (за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), що становить 5343297,60 грн (200000 дол. США) із зазначенням у графі 43 ЕМД "Код MBB" - "1".
За результатами перевірки митної декларації митним органом відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів та оформлено картку відмови від 09 квітня 2019 року №UА401010/2019/000651, у зв`язку з тим, що в процесі митного контролю та митного оформлення з`ясовано, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товару та невірно обрано метод визначення митної вартості товару, а саме не враховано рішення про коригування митної вартості товару №UА401000/2019/000030/1 від 05 березня 2019 року на цей товар (том 1 а.с.144-145).
Не погодившись із рішенням про коригування митної вартості товару №UА401000/2019/000030/1 від 5 березня 2019 року та картками відмови від 05 березня 2019 року та 09 квітня 2019 року, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом у даній справі.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що після зняття двигунів з літака, жодних дій з переробки товару поміщеного в митний режим "Переробка на митній території" не було здійснено, тому відповідач обґрунтовано визначив митну вартість за попередньою декларацією, яка подавалася після демонтажу двигунів.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів частково не погоджується з висновком суду першої інстанції по суті заявлених позовних вимог, виходячи з наступного.
Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України (далі – МК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.
Відповідно до ч. 1 ст. 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Згідно з ч. 1 ст. 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи (ч. 1 ст. 257 МК України).
Ч.3 ст. 318 МК України передбачено, що митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.
Відповідно до ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з ч. 1 ст. 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Ч.1 ст. 52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:
1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 
2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 
3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (ч. 2 ст. 52 МК України).
Відповідно до ч.1 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Згідно з ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Отже, чинне законодавство покладає обов`язок доведення заявленої митної вартості товару на декларанта. При цьому митний орган, у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою або суперечливістю поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено тощо.
Відповідно до ч.1 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Згідно з ч.ч. 4-6 ст. 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний: 1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування; 4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.
Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Таким чином, при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості митний орган зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, проведеного декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом.
Згідно з ч.ч. 1-3 статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:
1. основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
2. другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:
1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно);в) не впливають значною мірою на вартість товару;
2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;
3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 
4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів. 
Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. 
У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.
З матеріалів справи встановлено, що позивач вказав митну вартість задекларованого товару за основним методом - за ціною договору (контракту).
З матеріалів справи встановлено, що на підтвердження складових митної вартості разом з митною декларацією №UA401010/2019/014761 позивач подав наступні документи:
- рахунок-фактура (інвойс) від 14 лютого 2019 року №188, згідно з яким вартість літака складає 200 000 дол. США (том 3 а.с.194-195);
- договір купівлі - продажу б/н від 14 лютого 2019 року (том 1 а.с.18-36), 
- додаткову угоду №1 до договору купівлі - продажу планера літального апарата (том 1 а.с.37-39), 
- реєстраційне посвідчення на транспортний засіб (літак) від 29 травня 2014 року №РП 4161 (том 3 а.с.193), 
- звіт сертифікованого оцінювача про вартість вказаного повітряного судна, яка була визначена на рівні 205 тисяч (том 1 а.с.43-69).
Судом встановлено, що скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій у даній справі, Верховний Суд виходив зокрема з того, що поза увагою судів попередніх інстанцій залишився той факт, що наданий позивачем до митного оформлення рахунок - фактура (інвойс) від 14.02.2019 № 188 наданий без перекладу на українську мову, як це передбачено статтею 254 Митного кодексу України
Відповідно до ст.254 МК України документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються органу доходів і зборів українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Органи доходів і зборів вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.
Згідно з матеріалами справи, позивач подав до митного рахунок - фактуру (інвойс) від 14.02.2019 № 188 (том 3 а.с.194-195) складений англійською мовою.
Відповідно до оскаржуваного рішення про коригування митної вартості №UА401000/2019/000030/1 від 05 березня 2019 року інформація щодо вартості товару та умов його поставки, зазначена в інвойсі від 14.02.2019 № 188, була врахована митним органом при перевірці митної вартості, вказаної в митній декларації. При цьому відповідач не вимагав від позивача надання перекладу вказаного документу, а відсутність такого перекладу не зазначена в якості підстав для коригування митної вартості.
Відповідно до п.33 рішення про коригування митної вартості товару №UА401000/2019/000030/1 від 05 березня 2019 року (том 1 а.с.14-15) продаж транспортного засобу здійснює компанія "EASTOK AVIA FZC", якою на цей же товар 09 січня 2019 року видано фактуру №10320 на суму 3650000 дол. США, даний рахунок надавався до митного оформлення разом з ЕМД від 29 січня 2019 року №UА401010/2019/005912. Відповідно до наданих до митного оформлення документів, а також порівнюючи опис товару заявлений в графі 31 МД №UА401010/2019/014761 від 22 лютого 2019 року та опис товару в графі 31 в МД №UA401010/2019/005912 від 29 січня 2019 року, встановлено що стан літака, за період з 29 січня 2019 року до 22 лютого 2019 року, не змінився. Також у органу доходів і зборів відсутня інформація про чинники та фактори, які могли за період 29 січня 2019 року до 22 лютого 2019 року таким значним чином вплинути на зменшення вартості літака. Крім того, відповідно до пунктів 1.4, 1.5 договору купівлі-продажу б/н від 14 лютого 2019 року не видається можливим встановити кінцеву ціну продажу. Також в договорі не відображено умови поставки на яких здійснюється продаж товару, а в рахунку зазначено CIP-VIN International airport, хоча даний товар там вже знаходиться. З огляду на вищевикладені розбіжності та неточності, відповідно до статті 53 Митного кодексу України декларантом додатково надано: комерційну пропозицію від 11 лютого 2019 року №1; додаткову угоду від 22 лютого 2019 року №1 до договору купівлі-продажу б/н від 14 лютого 2019 року; експертний висновок щодо ринкової вартості повітряного судна. Проте під час проведення експертної оцінки експертом, в тому числі, підібрано повітряні судна іншого виробника (Воеіng 737-500), а дані, що відображають технічні характеристики взятого за основу аналога, окрім нальоту, який є значно більшим, взагалі відсутні. В таблиці «Розрахунок ринкової вартості об`єкта оцінки» відсутнє коригування вартості літака на наліт планера. Експертом не відображено розрахунок коефіцієнту та коригування на рік випуску. В графі придатність об`єкта, навпроти об`єкта порівняння зазначено, що він за придатністю гірше, проте вартість гіршого аналога складає 9250000 дол. США, а без двигунів вартість гіршого об`єкта порівняння складає 4350000 дол. США. Враховуючи вищезазначене, даний висновок не може засвідчувати обґрунтованість числового розрахунку вартості повітряного судна, у зв`язку з наявністю чисельних невідповідностей та неточностей та відсутністю документально підтверджених даних. 
Зважаючи на наявність наведених вище розбіжностей, неточностей та двозначних трактувань, митний орган дійшов висновку про те, що використані декларантом відомості для цілей визначення митної вартості не підтверджені документально, тому відповідно до пунктів 2, 3 статті 58 Митного кодексу України застосовані другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини 1 статті 57 Митного кодексу України.
За клопотанням відповідача в судовому засіданні допитано свідка ОСОБА_1 – посадову особу митного органу, яка здійснювала контроль правильності визначення митної вартості літака.
Свідок ОСОБА_1 повідомив, що під час здійснення митного контролю він виявив у поданому до митного оформлення контракті недоліки в частині визначення вартості літака, умов поставки і страхування. Крім того, свідок повідомив, що у зв`язку з наявністю невідповідностей поданий на вимогу митного органу експертний висновок не було враховано. Натомість при прийнятті рішення про коригування була взята до уваги митна вартість цього літака, зазначена під час поміщення його в режим переробки. При цьому ОСОБА_1 повідомив, що він не є експертом з оцінки вартості повітряних суден, тому технічні особливості щодо ймовірного зменшення вартості літака з моменту експорту двигунів не враховувались.
Заслухавши покази свідка, дослідивши матеріали справи в межах перевірки доводів апеляційної скарги і відзиву на неї щодо документів, поданих на підтвердження митної вартості літака та з урахуванням висновків постанови Верховного Суду від від 09 червня 2020 року, колегія суддів виходить з наступного.
Згідно з п.1.3 договору купівлі - продажу б/н від 14 лютого 2019 року (том 1 а.с.18-36) який визначає умови доставки товару, в редакції додаткової угоди №1 (том 1 а.с.37-39) передбачено наступну послідовність дій контрагентів:
(a) Продавець зобов`язаний надати планер повітряного судна (ППС) для доставки;
(b) Покупець зобов`язаний мати можливість прийняти ППС в місці доставки протягом робочого часу;
(c) Якщо ППС знаходиться у відповідному стані доставки, покупець зобов`язаний підписати і надати продавцю акт технічного приймання;
(d) Покупець зобов`язаний заповнити, підписати і доставити продавцю акт приймання.
Таким чином, вказаним вище контрактом передбачено особливості передачі товару від продавця покупцю, однак не визначено місце доставки товару, перевізника та не встановлено обов`язку страхування товару під час доставки на одну зі сторін.
Перевіривши згідно з висновками Верховного Суду умови транспортування товару, колегія встановила, що в рахунку - фактурі (інвойсі) від 14.02.2019 № 188 (том 3 а.с.194-195) зазначено CIP-VIN International airport.
Відповідно до правил Інкотермс-2010 умови поставки СІР "фрахт/перевезення  та  страхування  оплачено  до ..." означає, що продавець здійснює поставку товару шляхом його передання перевізнику, призначеному ним самим. Додатково до цього продавець зобов`язаний  оплатити  витрати  перевезення  товару  до названого  місця призначення.  Це означає,  що покупець приймає на себе всі ризики та будь-які додаткові витрати, що можуть виникнути після  здійснення  поставки  у  вищезазначений  спосіб.  Однак  за умовами терміна  CIP  на  продавця  покладається  також  обов`язок забезпечення страхування на користь покупця проти ризику втрати чи пошкодження товару під час перевезення. Отже, продавець  зобов`язаний  укласти договір страхування та сплатити страхові внески. Термін CIP зобов`язує продавця здійснити митне очищення товару для експорту.
Згідно з доводами позивача на момент укладання договору купівлі-продажу літак вже знаходився на митній території України близько 3 років, тому до його вартості не могли бути включені витрати на доставку.
Відповідно до п.1.4 договору купівлі - продажу б/н від 14 лютого 2019 року (том 1 а.с.18-36), який визначає умови закриття угоди, в редакції додаткової угоди №1 (том 1 а.с.37-39) право власності на ППС буде передано від продавця покупцю після проведення оплати повної ціни придбання (200 000 дол.США) на рахунок продавця одночасно з отриманням покупцем підписаного оригінала купчої.
Отже, за умовами поставки CIP-VIN International airport згідно з інвойсом від 14.02.2019 №188 обов`язок  доставки товару покладається на продавця. При цьому додаткових витрат на доставку договором купівлі - продажу б/н від 14 лютого 2019 року  не передбачено.
Крім того суд дослідив, що ані в договорі купівлі – продажу, ані в інвойсі не вказано строків проведення розрахунків за придбання товару.
Згідно з поданими для митного оформлення документами позивач не подавав  відповідачу платіжні документи, які підтверджують оплату товару у розмірі 200 000 дол.США, відповідно до  заявленої митної вартості літака, у зв`язку з чим неможливо визначити стан виконання умов контракту.
Оцінюючи доводи апеляційної скарги про те, що заявлена митна вартість у 200 000 дол. США підтверджується звітом експерта від 27.02.2019, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до п. 6 вказаного звіту від 27.02.2019  (том 1 а.с.146-174) виконавець не проводив технічних експертиз, а виходив з даних про відсутність будь-яких прихованих фактів, які впливають на величину вартості об`єктів оцінки, що не можуть бути виявлені при візуальному огляді. На виконавці, який підготував звіт, не лежить відповідальність з виявлення подібних фактів.
Крім того, вся інформація для проведення вказаного дослідження отримана експертом від замовника.
Згідно з п.1 звіту від 27.02.2019  виконавець не несе відповідальність за точність та достовірність інформації, яка надана представниками замовника в рамках надання послуг за договором на проведення оцінки. Вказана інформація, що отримана від замовника і його представників у письмовому або усному вигляді, розглядалася виконавцем, як достовірна. 
В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає про те, що згідно з експертним звітом щодо ринкової вартості повітряного судна, складеним на виконання договору №07-02/19 від 25 лютого 2019 року, технічний стан літака було встановлено відповідно до проведених процедур за договором на технічне обслуговування, за результатами якого складено акт технічного стану повітряного судна, що наявний в матеріалах справи та доданий до звіту.
Отже, експерт визначав ринкову вартість повітряного судна на підставі даних технічного огляду, проведеного позивачем на виконання умов договору технічного обслуговування та надання послуг №10-01 від 09.01.2019 (том 3 а.с.184-189). При цьому власного дослідження технічного стану повітряного судна суб`єкт оціночної діяльності не проводив.
Відповідно до п. 9 експертного звіту від 27.02.2019 звіт про оцінку містить лише професійну думку щодо вартості об`єкта оцінки і не є гарантією того, що в цілях, зазначених у звіті, використовуватиметься вартість, визначена виконавцем. У вказаному пункті також вказано, що реальна ціна операції може відрізнятися від оціненої вартості.
В апеляційній скарзі позивач зазначає про те, що літак втратив льотну придатність і її відновлення потребує вказаних вище інвестицій на суму понад 6 (11) млн. доларів США. 
В той же час згідно з п.13 звіту від 27.02.2019 вихідна інформація стосовно вартості ремонтних робіт та вартості запасних частин була отримана від замовника та знаходиться в додатках до цього звіту.
При цьому ТОВ "Янеір" ЛТД не наводить доводів та не надає доказів на спростування зауважень митного органу, вказаних в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості, щодо відсутності розрахунку коефіцієнту і коригування на рік випуску та зазначення нижчої ціни, ніж гірший об`єкт порівняння (Воеіng 737-500) без двигунів.
В п.13 звіту від 27.02.2019 звіту також зазначено, що об`єкт оцінки не можна класифікувати як літак, оскільки з нього демонтовані основні вузли, двигуни, ВСУ, шасі (по факту наявні тільки дві стійки), демонтовані сидіння борту та інше. 
Водночас, згідно з доданими до звіту фотознімками оцінюваного об`єкта, сидіння на борту та шасі є в наявності і не були демонтовані (том 1 а.с. 153-154).
Крім того, митний орган не надавав позивачу дозволу на розукомплектування літака, тому вказані вище обставини не можуть враховуватись при визначенні митної вартості літака.
На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що відповідач обґрунтовано не взяв до уваги експертний висновок щодо ринкової вартості повітряного судна від 27.02.2019.
Оцінюючи доводи апеляційної скарги щодо врахування експертного висновку від 10.06.2019 №14096/19-56, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до висновку експертного дослідження за результатами проведення транспортно - товарознавчого дослідження КНДІСЕ від 10.06.2019 № 14096/19-56 (том 1, а.с.234 – том 2 а.с.8) ринкова вартість досліджуваного літака Airbus А320-212, заводський серійний номер 0671, реєстраційний номер НОМЕР_1 , станом на 05.03.2019, з урахуванням результатів ідентифікації, візуального обстеження складових, наданих актів технічного стану та прийнятих обмежень складає 6022627 грн (224498 дол. США).
Колегія суддів враховує, що предметом позову у даній справі є визнання протиправними і скасування рішення про коригування митної вартості товарів № UА401000/2019/000030/1 від 05.03.2019, карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА401010/2019/00051 від 05.03.2019, UА401010/2019/00065 від 09.04.2019.
Водночас, вказане експертне дослідження проведено 10.06.2019, тобто після подання документів для митного оформлення і прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості та карток відмови в митному оформленні товару, а отже висновки експерта не враховувалися відповідачем під час прийняття оскаржуваних рішень.
З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку про те, що експертний висновок від 10.06.2019 №14096/19-56 не може бути врахований як доказ, який підтверджує заявлену позивачем митну вартість літака цивільної авіації Airbus А320-212, заводський серійний номер 0671, в розмірі 200 000 дол. США.
Як встановлено з матеріалів справи та не заперечується учасниками справи, згідно з МД №UA401010/2019/005912 від 29 січня 2019 року літак цивільної авіації Airbus А320-212, заводський серійний номер 0671, було поміщено в режим "Переробка на митній території". Митна вартість товару вказана у розмірі 3650000 дол. США. На підтвердження заявленої митної вартості подано інвойс №10320 на суму 3650000 дол. США, виданий компанією  "EASTOK AVIA FZC" (том 1 а.с.105-106).
В той же час згідно з МД №UА401010/2019/014761 від 22 лютого 2019 року та інвойсом №188 від 14 лютого 2019 року митна вартість літака цивільної авіації Airbus А320-212, заводський серійний номер 0671, вказана у розмірі 200 000 дол.США.
Отже, згідно з поданими до митного оформлення документами у період з 29.01.2019 по 22.02.2019 митна вартість літака цивільної авіації Airbus А320-212, заводський серійний номер 0671, зменшилась з 3650000 дол. США до 200 000 дол.США.
Крім того, переглядаючи дану справу в касаційному порядку Верховний Суд дійшов висновку про наявність у митного органу обґрунтованих сумнівів щодо заявленої митної вартості з огляду на те, що в режимі «Переробка на митній території» заявлена позивачем 29.01.2019 митна вартість товару складала 3650000,00 дол. США, у той час митна вартість того самого товару без будь-яких його змін 22.02.2019 дорівнювала 200000 дол. США.
Таким чином, заслухавши свідка та представників сторін, перевіривши документи, надані до митного оформлення літака цивільної авіації Airbus А320-212, заводський серійний номер 0671, в митні режими переробки та імпорту, колегія суддів дійшла висновку про те, що поданих позивачем документів недостатньо для підтвердження митної вартості товару у розмірі 200000 дол. США.
З урахуванням наведеного згідно з положеннями ст.54 МК України у відповідача були наявні підстави для коригування митної вартості товару, вказаної позивачем у розмірі 200 000 дол. США. 
В свою чергу, оцінюючи обґрунтованість визначення відповідачем митної вартості товару у розмірі 3650000,00 дол. США, колегія суддів виходить з наступного.
Згідно зі ст.71 МК України декларант має право обрати митний режим, у який він бажає помістити товари, з дотриманням умов такого режиму та у порядку, що визначені цим Кодексом. 
Поміщення товарів у митний режим здійснюється шляхом їх декларування та виконання митних формальностей, передбачених цим Кодексом.
Митний режим, у який поміщено товари, може бути змінено на інший, обраний декларантом відповідно до частини першої цієї статті, за умови дотримання заходів тарифного та нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, встановлених відповідно до закону для товарів, що поміщуються у такий інший митний режим.
Відповідно до ч.1 ст.147 МК України переробка на митній території - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари піддаються у встановленому законодавством порядку переробці без застосування до них заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, за умови подальшого реекспорту продуктів переробки.
Згідно з ч.1 ст.148 МК України поміщення товарів у митний режим переробки на митній території здійснюється з умовним повним звільненням від оподаткування митними платежами. Заходи гарантування додержання митного режиму переробки на митній території застосовуються до товарів, визначених Кабінетом Міністрів України відповідно до пункту 1 частини третьої цієї статті.
Ч.1 ст.159 МК України передбачено, що іноземні товари, поміщені у митний режим переробки на митній території, зберігають статус іноземних товарів.
З матеріалів справи встановлено, що з 29 січня 2019 року ТОВ "Янеір" ЛТД, згідно з договором на виконання технічного обслуговування і надання послуг №10-01 від 09 січня 2019 року літак цивільної авіації Airbus А320-212, заводський серійний номер 0671, поміщено у митний режим «Переробка за митній території» за ЕМД типу ІМ 51 АА №UA401010/2019/005912 із задекларованою митною вартістю 101433854,05 грн (3650000 дол. США) (том 3 а.с. 192).
Таким чином, у зв`язку з поміщенням літака у режим переробки на митній території України товар зберігав статус іноземного, право власності на нього не переходило, митні платежі не сплачувалися.
Відповідно до ч.1 ст.160 МК України митний режим переробки на митній території завершується шляхом реекспорту продуктів переробки чи поміщення їх в інший митний режим, а також у випадках, передбачених частиною другою цієї статті.
Згідно з ч.1 ст.74 МК України імпорт (випуск для вільного обігу) - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари після сплати всіх митних платежів, встановлених законами України на імпорт цих товарів, та виконання усіх необхідних митних формальностей випускаються для вільного обігу на митній території України.
Ч.1 ст.75 МК України передбачено, що митний режим імпорту може бути застосований до товарів, що надходять на митну територію України, та до товарів, що зберігаються під митним контролем або поміщені в інший митний режим, а також до продуктів переробки товарів, поміщених у митний режим переробки на митній території.
Відповідно до ч.3 ст.75 МК України для поміщення товарів у митний режим імпорту особа, на яку покладається дотримання вимог митного режиму, повинна:
1) подати органу доходів і зборів, що здійснює випуск товарів, документи на такі товари;
2) сплатити митні платежі, якими відповідно до законів України обкладаються товари під час ввезення на митну територію України в режимі імпорту;
3) виконати встановлені відповідно до закону вимоги щодо заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.
Отже, поміщення товару в режим імпорту має наслідком виникнення зобов`язань зі сплати митних платежів.
Відповідно до ч.ч.1-2 ст.65 МК України митною вартістю товарів, що ввозяться в Україну відповідно до митних режимів, відмінних від режиму імпорту, є ціна товару, зазначена у рахунку-фактурі чи рахунку-проформі. Визначення митної вартості товарів, що ввозяться на митну територію України та поміщуються в митні режими, відмінні від режиму імпорту (крім митного режиму транзиту) зі справлянням митних платежів, здійснюється відповідно до глави 9 цього Кодексу.
При зміні митного режиму митна вартість, визначена при першому поміщенні товару в митний режим, підлягає заміні митною вартістю, визначеною відповідно до наступного митного режиму.
Таким чином, при зміні митного режиму митна вартість товару також може змінитися.
При цьому, оскільки при поміщенні в режим переробки митні платежі не справляються, то при визначенні митної вартості товару, поміщеного у вказаний митний режим, не застосовуються положення глави 9 МК України.
Згідно з ч.2 ст.51 МК України митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
З урахуванням вищенаведеного митна вартість, задекларована при поміщенні товару в режим переробки на митній території, не може слугувати джерелом числового значення митної вартості цього товару, поміщеного в режим імпорту.
Згідно з оскаржуваним рішенням про коригування митної вартості №UА401000/2019/000030/1 від 05 березня 2019 року митна вартість не може бути визначена за другорядними методами (статті 59 та 60 Митного кодексу України) у зв`язку з відсутністю у органу доходів і зборів інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, що були продані на експорт в Україну. Визначити митну вартість за другорядними методами (стаття 62 Митного кодексу України) та (стаття 63 Митного кодексу України) неможливо з причини відсутності у органу доходів і зборів вартісної основи для розрахунку митної вартості та інформації про продаж на експорт в Україну аналогічних/подібних товарів. Враховуючи той факт, що літак цивільної авіації Airbus А320-212, заводський серійний номер 0671, реєстраційний номер UR-CME, 1шт., що був у використанні, рік випуску: 1997 р. ввезений на митну територію України раніше для ремонтних робіт, територію України з моменту ввезення з метою ремонту не залишав, джерелом числового значення митної вартості є ЕМД від 29 січня 2019 року №UA401010/2019/005912, за якою даний товар “Літак цивільної авіації Airbus А320-212, заводський серійний номер 0671, реєстраційний номер UR-CME, 1шт., бувший у використанні, рік випуску: 1997 р., без двигунів” було поміщено в попередній митний режим.
Отже, митна вартість товару визначена відповідачем виключно на підставі митної вартості товару, поміщеного в режим переробки на митній території України, що не відповідає положенням МК України.
При цьому ч.1 ст.327 МК України передбачено, що у разі потреби для участі у здійсненні митного контролю можуть залучатися спеціалісти та експерти.
Водночас, відповідач не залучав спеціалістів або експертів при визначенні митної вартості літака цивільної авіації Airbus А320-212, заводський серійний номер 0671.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що відповідач необґрунтовано визначив митну вартість  літака цивільної авіації Airbus А320-212, заводський серійний номер 0671,  у розмірі 3650000,00 дол. США.
Зважаючи на встановлені у справі обставини та положення МК України, які регулюють спірні правовідносини, колегія суддів дійшла висновку про те, що подані ТОВ "Янеір" ЛТД документи не підтверджують заявлену митну вартість у розмірі 200 000 дол. США, тому відповідач мав правові підстави для коригування митної вартості. В той же час при коригуванні митної вартості у розмірі 3650000,00 дол. США митний орган діяв без урахування всіх обставин, які мають значення для прийняття такого рішення, тому рішення про коригування митної вартості №UА401000/2019/000030/1 від 05 березня 2019 року підлягає скасуванню.
З матеріалів справи встановлено, що картки відмови №UА401010/2019/00051 від 05 березня 2019 року та №UА401010/2019/000651 від 09 квітня 2019 року прийнято у зв`язку з винесенням рішення про коригування митної вартості товару №UА401000/2019/000030/1 від 5 березня 2019 року.
Отже, у зв`язку зі скасуванням рішення про коригування митної вартості картки відмови №UА401010/2019/00051 від 05 березня 2019 року та №UА401010/2019/000651 від 09 квітня 2019 року також підлягають скасуванню.
Оцінюючи доводи апеляційної скарги в частині зобов`язання відповідача визнати митну вартість товару у розмірі 5 400526,00 грн, колегія суддів виходить з наступного.
Згідно з постановою від 09 червня 2020 року Верховний Суд дійшов висновку про те, що зобов`язуючи відповідача визнати заявлену митну вартість товару у розмірі 5400526,00 грн, фактично перебрав на себе функцію митного органу та самостійно визначив митну вартість товару, що протирічить вимогам діючого законодавства. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 17 грудня 2013 року у справі № 21-439а13, яка не врахована судом апеляційної інстанції.
Відповідно до ч.5 ст.353 КАС України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої або апеляційної інстанції при новому розгляді справи.
Зважаючи на вищенаведені висновки Верховного Суду та встановлені під час розгляду справи обставини, підстави для зобов`язання відповідача визнати митну вартість товару відсутні, тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Отже, встановлені та перевірені обставини справи свідчать про те, що доводи апеляційної скарги є частково обґрунтованими.
Водночас, висновки суду першої інстанції по суті спору не відповідають встановленим у справі обставинам, у зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.
Відповідно до статті 317 КАС України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Янеір" ЛТД задовольнити  частково.
Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2020 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Янеір" ЛТД до Подільської митниці Держмитслужби про визнання протиправною та скасування карток відмови в прийнятті митної декларації, рішення про коригування митної вартості товарів, визнання митної вартості скасувати.
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Янеір" ЛТД задовольнити частково.
Визнати протиправними та скасувати картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА401010/2019/00051 від 05.03.2019, №UА401010/2019/00065 від 09.04.2019.
Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UА401000/2019/000030/1 від 05.03.2019.
В задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття відповідно до ч.1 ст.325 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку виключно з підстав, передбачених  ч.4 ст.328 КАС України.
Згідно з ч.1 ст. 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Постанова суду складена в повному обсязі  18 травня 2021 року.

Головуючий	 	 	Сапальова Т.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Залімський І. Г.    Сторчак В. Ю.