КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
    03680 м. Київ , вул. Солом`янська, 2-а 

Номер апеляційного провадження: 22-ц/824/5514/2021                                            
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ
 
           21 квітня 2021 року                                                                    м. Київ
                                                                                                                Справа № 382/247/20
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:   
головуючого   судді-доповідача                            Ящук Т.І., 
суддів                                                                        Немировської О.В.,  Чобіток А.О.,  
 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Яготинського районного суду Київської області від 13 січня 2021 року, постановлену у складі судді Литвин Л.І., про відмову у задоволенні заяви про виправлення описки у рішенні Яготинського районного суду Київської області від 17 червня 2020 року 
у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини та зміну способу та розміру стягнення аліментів,
 
встановив:
 
Ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 13 січня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про виправлення описки у рішенні Яготинського районного суду Київської області від 17 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини та зміну способу та розміру стягнення аліментів.
Не погоджуючись з ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції для розгляду по суті, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права.
Вказує, що в оскаржуваній ухвалі судом невірно зазначено вказівку про нарахування розміру аліментної заборгованості, а саме зазначено - день вступу рішення в законну силу, а не день пред`явлення позову, 24 лютого 2020 року, що є очевидною опискою, яка може унеможливити виконання судового рішення.  Зазначає, що позов пред`явлено 24 лютого 2020 року, а тому і присуджені аліменти мають бути з цієї дати, а не з дня набрання рішенням законної сили. 
Звертає увагу на те, що Сімейний кодекс України відповідно до статей 1 та 2 є основним актом законодавства, який регулює, зокрема, сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання. Також при розгляді правового положення щодо визначення зміни розміру аліментів необхідно врахувати й те, що СК є кодифікованим законодавчим актом, яким визначені загальні питання правого регулювання відповідних суспільних відносин. З огляду на це, при визначенні часу, з якого присуджуються аліменти (збільшується/зменшується розмір аліментів) необхідно виходити із загальної норми СК, згідно якої «аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви» (ч.1 ст. 191 СК) . Аналогічної позиції дотримується і Київський апеляційний суд у своїй постанові від 12 жовтня 2020 року по цивільній справі № 382/2181/19.  
Посилається на те, що відмовляючи у виправленні описки, суд першої інстанції зазначив, що таке виправлення змінить зміст судового рішення, що є недопустимим. При цьому судом не вказав, якою нормою СК України керувався суд першої інстанції, визначаючи саме такий час визначення часу стягнення аліментів, так як такого порядку, що зазначені судом, норми законодавства не містять.
 
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V (перегляд судових рішень) ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зокрема, щодо внесення або відмови у внесенні виправлень у рішення, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.  
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищезазначене, справу розглянуто апеляційним судом відповідно до ст. 369 ЦПК України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.
 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що рішенням  Яготинського районного суду Київської області від 17 червня 2020 року змінено спосіб та розмір стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , установивши його у вигляді частки від щомісячного грошового доходу ОСОБА_2 .
Стягнуто із ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з вступу рішення в законну силу.
Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1   додаткові витрати на неповнолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 9691,84 грн.  
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 840 грн. 80 коп. судового збору.
 
07 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про виправлення описки у рішенні Яготинського районного суду Київської області від 17 червня 2020 року, в якій заявник посилалась  на те, що при ознайомленні із рішенням суду від 17 червня 2020 року з`ясувала, що, у третьому абзаці його резолютивної частини судом допущено описку: не вірно зазначено вказівку про нарахування розміру аліментної заборгованості, вказано день вступу рішення в законну силу, а не день пред`явлення позову.
 
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що зі змісту прийнятого рішення не вбачається, що судом допущено описку в тексті судового рішення у розумінні статті 269 ЦПК України, оскільки суд не має права змінювати зміст судового рішення.
            Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції враховуючи наступне.
Відповідно до ст. 269 ЦПК України, суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки. Питання про внесення виправлень вирішується без повідомлення учасників справи, про що постановляється ухвала. За ініціативою суду питання про внесення виправлень вирішується в судовому засіданні за участю учасників справи, проте їхня неявка не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень. Заява про внесення виправлень розглядається протягом десяти днів після її надходження.
Згідно з п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14, вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.
Описка - це зроблена судом механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка в рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках тощо). Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належать написання прізвищ та імен, адрес, зазначення дат та строків тощо.
Вказана позиція також зазначена в постанові Верховного Суду  від 14 січня 2019 року по справі № 369/8367/16-ц (провадження № 61-10808св18), в якій окремо зауважено, що суд не має права змінювати зміст судового рішення.
 
Зважаючи на викладене, проаналізувавши зміст рішення суду першої інстанції від 17 червня 2020 року, колегія суддів вважає, що судом при ухваленні рішення не було допущено описки, оскільки було вирішено змінити спосіб та розмір стягнення аліментів, які були раніше визначені на підставі виконавчого листа, виданого Яготинським районним судом Київської області 18.11.2009 року ;   стягнення  аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починається зі вступу рішення в законну силу.
Таким чином, зазначення іншого часу, з якого присуджено стягувати аліменти у зміненому розмірі рішенням суду від 17 червня 2020 року, є зміною рішення суду, а не виправленням описки, що є неприпустимим при вирішенні питання в порядку ст. 269 ЦПК України.
Із змісту заяви про виправлення описки вбачається, що позивач фактично не згодна з рішенням суду в частині визначення судом початку присудження аліментів за рішенням суду, вважаючи, що суд повинен був зазначити, що  стягнення аліментів починається з дня пред`явлення позову до суду. 
Проте така незгода з рішенням суду могла б слугувати підставою для його оскарження в апеляційному порядку, однак не для виправлення описки. 
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в  задоволенні заяви про виправлення описки , оскільки заявлені позивачем вимоги по суті зводяться до зміни рішення суду стосовно початку строку стягнення аліментів у зміненому розмірі, що буде впливати на суму заборгованості, що не може вважатися опискою чи арифметичною помилкою у розумінні статті 269 ЦПК України.
Отже, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та на  правильність постановленої ухвали не впливають, оскільки зазначені заявником підстави для внесення змін до судового рішення не можуть вважатися опискою в розумінні положень ст.269 ЦПК, адже задоволення заяви про виправлення описки, про яку просить позивач, фактично змінить зміст судового рішення,  що є недопустимим відповідно до вимог ЦПК України.
Відповідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права,  є законною і обґрунтованою,  підстав для її скасування не вбачається, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення,  а оскаржувану ухвалу - залишити без змін.
Керуючись  ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК  України, суд
 
постановив:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.    
Ухвалу Яготинського районного суду Київської області від 13 січня 2021 року - залишити без змін.   
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає. 

                Суддя  - доповідач:                                                                   Ящук Т.І. 
 
                        Судді:                                                                      Немировська О.В.
                                                                                                         
                                                                                                         Чобіток А.О.