Справа № 127/25856/20 
Провадження № 33/801/403/2021
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Вохмінова О. С.
Доповідач: Денишенко Т. О.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2021 року                                                                               м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Денишенко Т. О., за участі осо-би, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , роз-глянувши його апеляційну скаргу на постанову судді Вінницького міського су-ду Вінницької області від 05 лютого 2021 року про притягнення до адміністра-тивної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на-родження, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , громадянина України, періо-дично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , за части-ною першою статті 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 544577 від 07 листопада 2020 року, складеного о 00.45 годині у м. Вінниці по вул. Пирогова, 109-В, уночі 07 листопада 2020 року о 00.02 годині у м. Вінниці по вул. Замостянській, 1 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Alfa Romeo GT», номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, розширені зіниці очей, що не реагують на світло, поведінка, яка не відповідала обстановці. Від прохо-дження медичного огляду водій відмовився у КП «ВОНД «Соціотерапія». Свої-ми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за частиною першою статті 130 КУпАП. 
Постановою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 05 лю-того 2021 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестиста неопо-датковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200,00 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 454,00 гривні судового збору. 
Не погоджуючись з такою постановою судді суду першої інстанції, ОСОБА_2 оскаржує її в апеляційному порядку, просить поновити йому строк на апеляційне оскарження, оскільки копія постанови суду ним отримана лише 24 березня 2021 року. Також особа, яка подала апеляційну скаргу, просить поста-нову суду від 05 лютого 2021 року скасувати як незаконну, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Скаржник вважає оскаржувану постанову винесеною з пору-шенням норм матеріального та процесуального права, звертає увагу на нена-лежне повідомлення його судом першої інстанції про дату, час та місце розгля-ду справи, відмінність написання його прізвища, що позбавило його можли-вості відслідкувати стан розгляду справи, а також права на захист шляхом на-дання власних пояснень у справі. ОСОБА_1 зазначає, що працівниками по-ліції порушений порядок проведення огляду на стан сп`яніння. Так, запідозрив-ши перебування його, нібито, у стані сп`яніння, працівниками поліції одразу ж було прийняте рішення про складання протоколу без роз`яснення йому права, зокрема, про можливість скористатися правовою допомогою. Скаржник вказує про те, що у матеріалах справи відсутні відомості, за допомогою якого техніч-ного засобу йому пропонувалося пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, відсутні акт огляду на стан алкогольного сп`яніння та направлення для визна-чення стану алкогольного сп`яніння у заклад охорони здоров`я, що, на його думку, свідчить про те, що у встановлений законом спосіб водій не направлявся у заклад охорони здоров`я для визначення стану алкогольного сп`яніння. Крім того, вказує про те, що свідки поліцейськими залучені не були, відомості про них у протокол не внесені, що є порушенням вимог КУпАП. 
Згідно норм статті 289 КУпАП скаргу на постанову у справі про адміністра-тивне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня її вине-сення. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за за-явою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлений органом, правомочним розглядати скаргу.
Заслухавши пояснення по апеляційній скарзі притягнутої до адміністратив-ної відповідальності особи ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, переглянувши її у межах апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що клопотання ОСОБА_1 про понов-лення процесуального строку на апеляційне оскарження постанови судді Він-ницького міського суду Вінницької області від 05 лютого 2021 року підлягає за-доволенню, апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне. 
Статтею 245 КУпАП визначені завдання провадження у справах про адмі-ністративні правопорушення. Це своєчасне, всебічне, повне і об’єктивне з’ясу-вання обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному зако-ном порядку орган ( посадова особа ) встановлює наявність чи відсутність адмі-ністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, пояснення-ми особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.
Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган ( посадова особа ) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов’язаний з’ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинен-ні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом’якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а та-кож з’ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з частиною сьомою статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений до-водами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм про-цесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не дослі-джувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом. Згідно з пунктом другим частини восьмої статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право, зокрема, залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.
Частиною першою статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відпові-дальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп’яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспорт-ним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп’яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засо-бом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан ал-когольного, наркотичного чи іншого сп’яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Беручи до уваги склад ад-міністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КУпАП, об’єктивна сторона цього правопорушення полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи ін-шого сп’яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також у передачі керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп’яніння, а так само і ухилення осіб від про-ходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп’яніння.
Згідно з вимогами пункту 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з ме-тою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп’яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швид-кість реакції. 
Відповідно до пунктів 2, 4 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`я-ніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння ( крім запаху алкоголю з порожнини рота ); звужені чи дуже розши-рені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Вказані ознаки наркотичного сп`яніння у водія ОСОБА_1 зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення від 07 листопада 2020 року серії ДПР18 № 544577.
Відповідно до пунктів 6, 7 Розділу І вказаної вище Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Мі-ністерством охорони здоров`я України та Держспоживстандартом; лікарем зак-ладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдше-ром фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовк ). Разом з тим згідно пункту 12 зазначеної Інструкції у разі наявності підстав вва-жати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швид-кість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструк-ції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здо-ров`я.
Згідно з пунктом 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи ін-шого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижу-ють увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого по-становою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адмі-ністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння, дії водія щодо ухилення від огляду.
З матеріалів справи, зокрема, протоколу про адміністративне правопору-шення від 07 листопада 2020 року серії ДПР18 № 544577, складеного о 00.45 годині у м. Вінниці по вул. Пирогова, 109-В, 07 листопада 2020 року о 00.02 го-дині у м. Вінниці по вул. Замостянській, 1 водій ОСОБА_1 керував транс-портним засобом «Alfa Romeo GT», номерний знак НОМЕР_2 , з явними озна-ками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, розши-рені зіниці очей, що не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обста-новці. Від проходження у встановленому порядку огляду на стан сп`яніння во-дій відмовився у КП «ВОНД «Соціотерапія», чим допустив порушення вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху. До протоколу про адміністративне право-порушення доданий висновок КП «ВОНД «Соціотерапія» від 07 листопада 2020 року № 3564, згідно якого ОСОБА_1 від проходження огляду відмовився. Також до матеріалів справи додані письмові пояснення ОСОБА_1 на ім`я начальника Управління патрульної поліції у Вінницькій області ДПП Р. С. Усеінова, де він вказує про незаконність, безпідставність зупинки поліцейськи-ми його транспортного засобу, складання постанови у службовому автомобілі екіпажу інспекторів без роз`яснення йому його прав та обов`язків, грубо натя-каючи на наявність у нього ознак стану сп`яніння. У наркологічному диспан-сері у нього була прийнята заява про неможливість здачі аналізів, а також ним надана інформація про стан здоров`я, зокрема, наявність постійно підвищеного тиску.
Згідно долученого до матеріалів справи рапорту поліцейського Гребенюка В. О. 07 листопада 2020 року під час несення служби по вул. Замостянській, 1 був помічений транспортний засіб «Alfa Romeo GT», номерний знак НОМЕР_2 , та зупинений. Під час спілкування з водієм у нього виявлені ознаки наркотич-ного сп`яніння. Водієві запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у КП «ВОНД «Соціотерапія» в присутності лікаря-нарколога, на що він відмовився, будучи ознайомленим з відповідальністю. 
Вирішуючи питання про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адмі-ністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, що виразилося у відмові від проходження у встановленому порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, суд першої інстанції дійшов висновку, що його вина цілком доведена. За наявних фактичних обставин, що мають місце, у діях ОСОБА_1 убачається склад адміністративного правопорушен-ня, передбаченого вказаною нормою матеріального права, оскільки він відмо-вився пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану наркотичного сп`яніння. 
З викладеними в оскаржуваній постанові від 05 лютого 2021 року висновка-ми суду першої інстанції слід погодитися, вони є вірними, об`єктивними, спра-ведливими, такими, що відповідають фактичним обставинам справи.
Доводи апеляційної скарги в цілому не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки фактично є критикою дій поліцейських без наведення відпо-відного аргументування такої своєї позиції, та знову ж таки підтверджують, що від проходження у встановленому порядку огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 відмовився. Крім того належить окремо звернути увагу, що в обґрунту-вання своїх апеляційних вимог скаржник, вказуючи на порушення поліцейсь-кими та судом першої інстанції вимог КУпАП, Інструкції, посилається на недо-тримання порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, хоча згід-но матеріалів справи у нього були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння та огляд пропонувалося пройти з метою виявлення саме цього стану сп`яніння. Жодних аргументів щодо порушення порядку проведення огляду на стан нарко-тичного сп`яніння ОСОБА_1 у скарзі не наводить.
У своїй апеляційній скарзі  ОСОБА_1  також вказує про не залучення свідків під час проведення огляду та складання стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушення. Проте апеляційний суд з такими доводами скаржника категорично погодитися не може: відповідно до положень статті 266 КУпАП огляд у закладі охорони здоров`я проводиться в присутності поліцейсь-кого і не потребує залучення свідків. 
Щодо аргументів скарги стосовно порушення вимог КУпАП під час скла-дання протоколу про адміністративне правопорушення внаслідок не роз`яснен-ня ОСОБА_1 його прав, то слід зазначити, що відповідно до частин 3, 4 статті 256 КУпАП особа, яка притягується до адміністративної відповідальнос-ті, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, докумен-тів, які додаються до нього, а також викласти мотиви своєї відмови від його під-писання. При складанні протоколу про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.
Апеляційний суд зауважує, що будь-яких заперечень щодо дій працівників поліції під час направлення його для проходження огляду на стан сп`яніння до закладу охорони здоров`я, відібрання пояснень від ОСОБА_1 при скла-данні 07 листопада 2020 року протоколу про адміністративне правопорушення не надходило, ним особисто даний протокол підписаний. Звернення на ім`я на-чальника УПП у Вінницькій області Усеінова Р. С. належить розцінювати як окреме доведення до відома керівництва поліцейських невідповідності дій останніх вимогам, які, на думку скаржника, повинні бути дотримані. У визна-ченому чинним законодавством порядку дії поліцейських ОСОБА_1 не оскаржувалися, їхні дії не визнані неправомірними. 
Апеляційний суд також критично оцінює доводи скаржника про порушення його права на захист внаслідок неналежного повідомлення про судовий роз-гляд, оскільки судом першої інстанції були вжиті усі можливі заходи для на-лежного повідомлення особи: судові повістки направлялися за указаним самим ОСОБА_1 місцем його мешкання, що відображено у протоколі про адмі-ністративне правопорушення, а також за віднайденою судом адресою його ре-єстрації. Крім цього скаржник повідомлявся про судовий розгляд за номером мобільного зв`язку ( телефону ), також ним повідомленого поліцейським під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та зазначеного у цьому протоколі, що зрештою ОСОБА_1 не спростовується і не спро-стовано матеріалами справи. 
Європейський суд з прав людини в рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового прова-дження. ОСОБА_1 , будучи обізнаним про складання відносно нього прото-колу про адміністративне правопорушення, про перебування справи у прова-дженні суду, її розглядом не цікавився, про що свідчать матеріали справи, а зазначення ним неправильного написання у прізвищі однієї букви ( «є» замість правильної «е» ), через що він, нібито, не міг віднайти на сайті суду інформації щодо власної справи, не можна сприйняти як вагомий, аргументований, не-оспоримий доказ позиції скаржника. Тому з урахуванням викладеного, зважа-ючи на скорочені строки розгляду даної категорії справ, вирішення судом пер-шої інстанції справи за відсутності ОСОБА_1 не можна визнати порушен-ням його прав, оскільки присутність особи при розгляді даної категорії справ в розумінні статті 268 КУпАП не є обов`язковою.
Наведені в апеляційній скарзі аргументи в цілому та загалом не свідчать про порушення судом першої інстанції при розгляді справи відносно ОСОБА_1 норм матеріального чи процесуального права. Аргументи скаржника не спро-стовують правильний висновок судді суду першої інстанції, викладений в оскаржуваній постанові, оскільки вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністра-тивного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, повністю доведена матеріалами справи. З урахуванням наведеного вимогу апе-ляційної скарги про необхідність скасування оскаржуваної судової постанови апеляційний суд вважає необґрунтованою та не знаходить законних підстав для її задоволення.
Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рі-шень та застосування практики Європейського суду з прав людини» національ-ні суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду як джерело права. 
У пункті 52 рішення Європейського суду з прав людини від 05 лютого 2008 року у справі «Романаускас проти Литви» констатований обов’язок національ-ного суду переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, були справедливими. У справі «Бакланов проти Росії» ( рішення Єв-ропейського суду з прав людини від 09 червня 2005 року ), у справі «Фрізен проти Росії» ( рішення від 24 березня 2005 року ) Європейський суд з прав лю-дини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтереса-ми суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.
Таким чином питання, чи виконав суд свій обов’язок стосовно подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначене тільки у світлі конкретних обставин справи ( Проніна проти України, N 63566/00, § 23, Європейський суд з прав людини, рішення від 18 липня 2006 року ).
Рішенням Європейського суду з прав людини від 29 червня 2007 року у справі «О`Галлоран та Франсіс проти Сполученого Королівства», ухваленим у складі його Великої Палати, було підкреслено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
З огляду на викладене апеляційний суд не знаходить законних, ґрунтовних та об`єктивних підстав для скасування правильної, обґрунтованої та справедли-вої постанови судді Вінницького міського суду Вінницької області від 05 люто-го 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідаль-ності за частиною першою статті 130 КУпАП. 
Керуючись нормами статті 294 КУпАП, апеляційний суд - 

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 процесуальний строк на апеляцій-не оскарження постанови судді Вінницького міського суду Вінницької області від 05 лютого 2021 року в адміністративній справі про притягнення його до ад-міністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП. 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволен-ня.
Постанову судді Вінницького міського суду Вінницької області від 05 лю-того 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_3 за частиною першою статті 130 КУпАП залишити без змін.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т. О. Денишенко