КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

	

Головуючий у суді першої інстанції: Бондаренко Г.В.
Єдиний унікальний номер справи № 752/6866/20
Апеляційне провадження № 33/824/1584/2021
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
06 квітня 2021 року                                                                                                 м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ  Мережко М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 21 травня 2020 року щодо притягнення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до адміністративної відповідальності на підставі ч. 3 ст. 126 та ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 21 травня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 126 та ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в розмірі 10 200 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
На вказану постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. У апеляційній скарзі просить постанову скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю у його діях складів правопорушень.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд всебічно не дослідив матеріали справи, не встановив, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення. Вказує, що під час розгляду справи суд першої інстанції порушив норми процесуального права, не повідомивши особу, що притягується до відповідальності, належним чином про час та місце розгляду справи. 
Стверджує, що в діях ОСОБА_1 був відсутній склад правопорушення, передбачений ст. 126 та 130 КУпАП. Посилається на те, що у матеріалах справи відсутні докази зупинення транспортного засобу працівниками поліції, а протокол про адміністративне правопорушення, письмові пояснення свідків та запис з нагрудної камери поліцейського не є належними та допустимими доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні порушення. 
Також просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду. Клопотання мотивує тим, що не був присутній у судовому засіданні під час прийняття постанови, копію не отримував. При цьому зазначає, що взагалі не був повідомлений про розгляд справи у суді першої інстанції та не мав можливості своєчасно отримати інформацію про рух справи та подати апеляційну скаргу на постанову суду, оскільки на час розгляду справи перебував у ДУ «Київський слідчий ізолятор», а в подальшому, з     22 липня 2020 року - за місцем проживання під домашнім арештом.
Клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до вимог ст.294 КУпАП постанова судді  у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом 10 днів з дня винесення постанови.
З матеріалів справи вбачається, що постанова винесена 21 травня 2020 року, а апеляційна скарга на неї подана 18 лютого 2021  року, тобто, з пропуском строку на апеляційне оскарження.
Вважаю, що особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, слід поновити строк на апеляційне оскарження постанови, оскільки розгляд справи 21 травня 2020 року відбувся без його участі, докази отримання копії постанови апелянтом у матеріалах справи відсутні. При цьому, суд звертає увагу, що у матеріалах справи відсутні докази повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи у Голосіївському районному суді м. Києва.
Отже, суд вважає за можливе визнати причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови поважними та поновити вказаний строк.
В судове засідання з`явились особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Сусліков Ю.А.  
Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги, вважаю апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Проте, всупереч вимог вказаних правових норм, місцевий суд не з'ясував всі обставини справи, без належного повідомлення особи та виклику ОСОБА_1 в судове засідання, без допиту свідків, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, без виклику працівників поліції, які складали матеріали даного провадження стосовно  ОСОБА_1 , прийняв рішення про винуватість останнього у вчиненні адміністративного правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 126 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, та наклав на нього адміністративне стягнення.
В обґрунтування підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 126 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції послався на: протокол про адміністративне правопорушення, письмові пояснення свідків, відеозапис із нагрудних камер.
Однак, суд апеляційної інстанції, не може погодитися з висновком місцевого суду, оскільки він не відповідає фактичним обставинам справи.
Так, відповідно до  протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 065938, ОСОБА_1 18 березня 2020 року о 22 годині 30 хвилин керував транспортним засобом «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_1 в м. Києві по вул. Віктора Швеня, 60, але був обмежений в праві керування транспортним засобом, а саме Голосіївською виконавчою службою від 15 квітня 2019 року № 53045570, чим порушив вимоги п. 2.1 а Правил дорожнього руху України.
Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 065937, ОСОБА_1 18 березня 2020 року о 22 годині 30 хвилин керував транспортним засобом «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) в м. Києві по вул. Віктора Швеня, 60, з ознаками наркотичного сп`яніння: зіниці очей не реагують на світло, підвищена млявість, порушення мови. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.  
Разом з цим, порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року, та регулюється «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року.
Згідно зі ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Відповідно до ч. 3, ч. 4, ч. 6 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року» огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом;огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки працівники Національної поліції або особи, щодо неупередженості яких є сумніви. Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.
Згідно з п. 6 розділу I, п. 3, п. 4, п. 6 Розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції. Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат  відповідності та свідоцтво  про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки працівники Національної поліції або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.
В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 - особа, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, підтвердив викладені в апеляційній скарзі доводи та зазначив, що від огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння не відмовлявся, оскільки працівники поліції, які складали протокол, не пропонували йому пройти такий огляд.
Також ОСОБА_1 та його захисник у судовому засіданні наголосили на тому, що протоколи про адміністративне правопорушення та пояснення свідків містять помилки та неточності щодо номерного знаку автомобіля, яким, нібито, керував ОСОБА_1 та щодо прізвища порушника. При цьому, доданий до матеріалів справи відеозапис з нагрудної камери поліцейських, узагалі не містить відомостей щодо обставин вчинення порушень.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Згідно п.1, п. 3, п. 4, п. 6 розділу II зазначеної вище Інструкції за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції. Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.
Відповідно до п. 2 Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів. 
Суд бере до уваги пояснення ОСОБА_1 та його захисника щодо недотримання працівниками поліції порядку огляду на стан сп`яніння.
Так, об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного). Тобто, доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного)
Чинне законодавство, в тому числі й ПДР, не містить визначення терміну «керування транспортним засобом». Таке визначення було наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогоюбуксирування.
Апеляційний суд звертає увагу, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Із наявних у матеріалах справи письмових доказів неможливо зробити висновки щодо подій, які відбувались 18 березня 2020 року о 22 годині 30 хвилин, а саме: чи рухався автомобіль, які причини його зупинки, хто перебував за кермом автомобіля, чи було запропоновано водію пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку. При цьому, суд також звертає увагу, що письмові пояснення свідка ОСОБА_2 не містять відомостей про документ, що встановлює особу цього свідка.
Крім цього, суд звертає увагу на ту обставину, що матеріали справи містять відеозапис із нагрудної камери працівника поліції, однак при оцінці наданого поліцейськими відеозапису суд звертає увагу на те, що відповідно до п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 року № 1026 (зареєстрованої в МЮ України 11 січня 2019 року № 28/32999, в подальшому Інструкція від 18 грудня 2018 року) включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). Однак матеріали справи містять лише два фрагменти відеозапису, з яких неможливо зробити жодного висновку про події, що відбуваються на відео та встановити осіб, присутніх на вказаному записі.
Отже, суд першої інстанції, в порушення вимог чинного процесуального законодавства, розглянув справу про адміністративне правопорушення без участі особи, що притягується до адміністративної відповідальності та за відсутності належних доказів повідомлення його про дату, час та місце розгляду справи. За таких обставин, суд першої інстанції не в повній мірі дослідив матеріали справи, не звернув увагу на наявні порушення, що призвело до помилкового висновку щодо винуватості ОСОБА_1   у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 126 та ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Як визначено пунктом 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.
Згідно ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
З урахуванням наведеного, апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова Голосіївського районного суду м. Києва від 21 травня 2020 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на підставі ч. 3 ст. 126, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - скасуванню, а провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1   складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП.
На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суд,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 21 травня 2020 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 21 травня 2020 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на підставі ч. 3 ст. 126, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - скасувати. Провадження у справі закрити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського                   
апеляційного суду                                                                                          М.В. Мережко