П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

22 червня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 540/10/21	

Категорія: 112010200                                                                                                  Головуючий в 1 інстанції: Попов В. Ф..  
                                                                                                                                     Час і місце ухвалення: м. Херсон      
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого  –  Лук`янчук О.В.
суддів              –  Бітова А. І..
                                  –  Ступакової І. Г.                       

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області в якому просить: 
- визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо відмови в призначенні та виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, яка передбачена п. 7-1 Перехідних положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню та передбачена п. 7-1 Перехідних положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 07.09.2020 року позивачка звернулась до Нижньосірогозького відділу обслуговування громадян ГУ ПФУ в Херсонській області із заявою про виплату грошової допомоги передбаченої п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Листом від 14.09.2020 року відповідач відмовив у виплаті грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення з підстав, що посада асистента вчителя інклюзивного класу Нижньосірогозького опорного закладу повної загальної середньої освіти, яку позивачка займала на момент призначення пенсії не входить до Переліку посад у розділі І “Освіта” затвердженого постановою КМУ від 04.11.1993 року № 909. Позивачка вважає, що вона має право на отримання грошової допомоги, оскільки має більше ніж 39 років спеціального стажу та на день виходу на пенсію займала посаду педагогічного працівника визначену постановою КМУ № 963, в установах, які передбачені постановою КМУ № 909, а тому просить позов задовольнити.
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2021 року адміністративний позов задоволено повністю.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фону України в Херсонській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні та виплаті грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. № 1058-IV. 
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області призначити та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. № 1058-IV.
Стягнуто з Головного управління Пенсійного фону України в Херсонській області за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір у сумі 840,80 грн. на користь ОСОБА_1 . 
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, подало апеляційну скаргу, в якій зазначає про порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, з`ясування не всіх обставин справи, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що оскільки головною умовою призначення пенсії за вислугою років є зайнятість за основним місцем роботи на посадах передбачених Переліком № 909, зарахування до вислуги років роботи позивача на посаді асистента вчителя інклюзивного класу у Нижньосірогозькому закладі повної загальної середньої освіти немає підстав.
Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до приписів п.1 ч.1 ст.311 КАС України, враховуючи достатність доказів для її вирішення.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.  
Судом першої інстанції встановлено, що позивачка з 08.06.2020 року перебуває на обліку в Нижньосірогозькому сервісному центрі Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області та отримує пенсію за віком, обчислену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. № 1058-IV (далі - Закон № 1058).
07.09.2020 року позивачка звернулась до Нижньосірогозького відділу обслуговування громадян ГУ ПФУ в Херсонській області із запитом щодо виплати грошової допомоги на підставі пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону № 1058.
Листом від 14.09.2020 року відповідач відмовив у виплаті грошової допомоги, у зв`язку із тим, що посада асистента вчителя інклюзивного класу Нижньосірогозького опорного закладу повної загальної середньої освіти, яку позивачка займала на момент призначення пенсії не входить до Переліку посад у розділі І “Освіта” затвердженого постановою КМУ від 04.11.1993 року № 909 робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років.
Позивачка повторно звернулась до відповідача з приводу виплати вищезазначеної допомоги та повідомила, що окрім роботи на посаді асистента вчителя інклюзивного класу Нижньосірогозького опорного закладу повної загальної середньої освіти, вона також з 01.09.2019 року виконувала обов`язки вчителя початкових класів Нижньосірогозького опорного закладу повної загальної середньої освіти. 
Листом від 06.10.2020 року відповідач знову відмовив у виплаті спірної допомоги зазначивши, що на дату виходу на пенсію займана посада не давала права на отримання  допомоги, а робота за сумісництвом на посаді вчителя початкових класів не була основною роботою, тому не може бути врахована до спеціального стажу. 
Позиція пенсійного органу ґрунтується на тому, що оскільки позивачка на момент виходу на пенсію займала посаду асистента вчителя інклюзивного класу, яка не передбачена переліком № 909 та працювала вчителем початкових класів, за сумісництвом, тобто це не було основною роботою, вона не має права на отримання грошової допомоги, яка є предметом спору.
Позивачка не погоджується із відмовою щодо виплати їй грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Закону № 1058 та вважає дії відповідача протиправними. 
Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки Постанова № 909 не містить обмежень щодо зарахування до спеціального стажу роботи на відповідних посадах за сумісництвом, позивачка має усі необхідні умови для призначення та виплати їй грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, яка передбачена п. 7-1 Перехідних положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а тому прийшов до висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
Надаючи правову оцінку рішенню суду першої інстанції з урахуванням доводів апеляційної скарги колегія суддів зазначає наступне.
Спеціальними законами, які визначають принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, є   Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058- IV та Закон України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року №1788-XII.
Відповідно до пп."е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 01 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років.
Згідно із пунктом 7-1 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також, якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п.2 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1191, до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за  вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років".
Згідно п. 5 Порядку №1191 грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року, призначається пенсія за віком відповідно до   Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого   статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж"   статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.
Також, відповідно до п. 6 Порядку №1191 для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно зі статтями 27  і 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" станом на день її призначення.
Згідно п. 7 Порядку №1191 виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.
Переліком № 909 визначено, що робота в загальноосвітніх навчальних закладах дає право на отримання пенсії за вислугу років та в загальноосвітніх навчальних закладах, військових загальноосвітніх навчальних закладах, музичних і художніх школах передбачені посади: учителі, логопеди, вчителі-логопеди, вчителі-дефектологи, викладачі, сурдопедагоги, тифлопедагоги, вихователі, завідуючі та інструктори слухових кабінетів, директори, завідуючі, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної), навчально-виробничої частини або роботи з виробничого навчання, завідуючі навчальною і навчально-виховною частиною, завідувачі філіями, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної) роботи, соціальні педагоги (організатори позакласної та позашкільної виховної роботи з дітьми), практичні психологи, педагоги-організатори, майстри виробничого навчання, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.
Пунктом 2 примітки до Постанови Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909 передбачено, що робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.
Переліком посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14 червня 2000 року № 963 (з наступними змінами), викладачі всіх спеціальностей віднесені до педагогічних працівників.
Також, колегія суддів зазначає, що Постанова Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909 не містить жодних положень, з яких вбачалось, що зарахування роботи на посаді викладача (який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах) ставиться в залежність від того, було це основним місцем роботи особи чи за сумісництвом.
Аналогічна правова позиція, викладена  Верховним судом у п. 14 та 15 постанови від 27.02.2018 року по справі №К/9901/241/17.
Відтак, доводи апелянта, що  Постанова Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909 передбачає, що період роботи не за основним місцем роботи до стажу, що дає право на пенсію за вислугу років, не зараховується до таких, що передбачені Переліком є таким, що не відповідає змісту зазначеної Постанови, оскільки зазначена постанова таких положень не містить.
Законами України "Про професійно-технічну освіту" (ст. 28), "Про вищу освіту" (ст. 56) визначено необхідний обсяг робочого часу для педагогічних працівників.
Крім того, колегія суддів також зазначає, що порядок виплати надбавок за вислугу років педагогічним та науково-педагогічним працівникам навчальних закладів і установ освіти затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 2001 року № 78 «Про реалізацію окремих положень частини першої статті 57 Закону України «Про освіту», частини першої статті 25 Закону України «Про загальну середню освіту», частини другої статті 18 і частини першої статті 22 Закону України  «Про позашкільну освіту»
Працівникам підприємств, установ, організацій, які крім основної роботи займалися викладацькою роботою у навчальних закладах обсягом не менше ніж 180 годин на навчальний рік, до стажу педагогічної роботи для виплати надбавки за вислугу років зараховуються місяці, протягом яких проводилася викладацька робота.
Працівникам підприємств, установ, організацій, які крім основної роботи працювали за сумісництвом на посадах науково-педагогічних або педагогічних працівників з обсягом роботи не менше ніж на 0,25 посадового окладу (ставки заробітної плати), до стажу педагогічної роботи для виплати надбавки за вислугу років зараховується період роботи на цих посадах.
Статтею 62 Закону № 1788-XII визначено - основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктами 1, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Як вбачається з матеріалів справи, наказом директора Нижньосірогозького опорного закладу повної загальної середньої освіти № 86-к від 30.08.2019 року "Про тарифікацію педагогічних працівників школи на 2019 - 2020 н.р. та встановлення доплат" ОСОБА_1 , протарифіковано як педагогічного працівника з 01 вересня 2019 року із зазначенням посад асистент вчителя та вчитель початкових класів.
Відповідно до довідок за вих. № 121 від 04.09.2020 року та за вих. № 130 від 07.09.2020 року позивачка дійсно у 2019 - 2020 навчальному році працювала в тому числі на посаді вчителя початкових класів Нижньосірогозького опорного закладу ПЗСО з обсягом робочого тижневого навантаження 4 години, а саме читання, письмо у 3-А класі - 2 години індивідуального навчання дитини з особливими освітніми потребами та українська література у 6-Б класі - 2 години індивідуального навчання дитини з особливими освітніми потребами та отримувала заробітну платню, в тому числі як вчитель початкових класів.
Так, колегія суддів зазначає, що згідно вищевикладеного, позивачка на момент виходу на пенсію працювала також вчителем початкових класів (за сумісництвом). Посада вчителя передбачена Переліком № 909  та не містить обмежень щодо зарахування до спеціального стажу роботи на відповідних посадах за сумісництвом, що вірно зазначено судом першої інстанції.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що позивачка мала право на грошову допомогу за вислугу років відповідно до п. 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у розмірі десяти місячних пенсій, що вірно встановлено судом першої інстанції.
За таких обставин, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Відповідно до  ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду-без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 06 січня 2021 року, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5  ст.328 КАС України  в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 272, 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328  КАС України, колегія суддів , -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області залишити без задоволення.
Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
                                                
                                                     Повний текст постанови складено та підписано 22 червня 2021 року . 

Головуючий суддя:                                                                                  О.В. Лук`янчук 

Суддя:                                                                                                       А. І. Бітов

Суддя:                                                                                                       І. Г. Ступакова