ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2021                                   місто Дніпро                        Справа №  904/7129/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Орєшкіної Е.В. (доповідач),        
суддів Широбокової Л.П., Подобєда І.М.,  
розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу  Товариства з обмеженою відповідальністю "Домінар Плюс 2016" на рішення Господарського суду Дніпропетровської  області від 02.03.2021 (повний текст складений 02.03.2021, суддя Євстигнеєва Н.М.) у справі №904/7129/20 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Стандартпарк Україна", м. Київ 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Домінар Плюс 2016", м. Павлоград, Дніпропетровська область 
про стягнення  90 405,82 грн., - 

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Стандартпарк Україна" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Домінар Плюс 2016" на свою користь 86 976,54 грн. заборгованості, 2 743,28 грн. пені, 686,00 грн. 3% річних. 
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 02.03.2021 у справі №904/7129/20 позов задоволено; з Товариства з обмеженою відповідальністю "Домінар Плюс 2016" стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Стандартпарк Україна" 86 976,54 грн. заборгованості, 2 743,28 грн. пені, 686,00 грн. 3% річних, 2 102,00 грн. судового збору. 
Рішення місцевого господарського суду мотивоване неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором договору №30-Дн від 23.06.2020 в частині повної та своєчасної оплати за поставлений товар.
Враховуючи наявність факту прострочення оплати отриманого товару, місцевий господарський суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача пені відповідно до пункту 5.1 договору №30-Дн від 23.06.2020 та 3% річних підставі статті 625 Цивільного кодексу України. 
Не погодившись із рішенням місцевого господарського суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Домінар Плюс 2016" звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, якою просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.03.2021 у справі №904/7129/20 та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог  відмовити.  
Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевий господарський суд дійшов до помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на недоведеність позивачем своїх вимог. Апелянт зазначає, що сторони уклали специфікацію від 23.06.2020, в якій, зокрема, домовились, що поставка здійснюється на підставі узгоджених заявок-замовлень покупця. Між тим, в матеріалах справи  відсутні затверджені заявки-замовлення позивача, тому незрозуміло, на підставі чого постачальником здійснено поставку саме в такому форматі та на цих умовах. 
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 15.04.2021 (колегією суддів у складі: головуючого судді Орєшкіної Е.В., суддів Широбокової Л.П.,                Подобєда І.М.) відкрито апеляційне провадження з розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Домінар Плюс 2016" на рішення Господарського суду Дніпропетровської  області від 02.03.2021 у справі №904/7129/20; розгляд скарги призначений у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, в порядку письмового провадження. 
Товариство з обмеженою відповідальністю "Стандартпарк Україна" відзиву на апеляційну скаргу не надало, про розгляд справи повідомлялося шляхом направлення копії ухвали Центрального апеляційного господарського суду від 15.04.2021 на електронну адресу Lawyer2@tbm-dnepr.com.ua та телефонограмою, яку отримано представником Товариства з обмеженою відповідальністю "Стандартпарк Україна"Мудрак О.П. 16.04.2021 о 14:18 год.                  
Відповідно до частини 1 статті 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
Апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи (частина 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України)
Враховуючи, що ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, апелянтом не наведено конкретних обставин справи, які  перешкоджали б розгляду апеляційної скарги, апеляційний господарський суд здійснює перегляд оскаржуваного рішення суду першої інстанції без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.
Апеляційний господарський суд, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши правильність висновків місцевого господарського суду, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Як встановлено господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 23.06.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Стандартпарк Україна" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Домінар Плюс 2016" (покупець) укладено договір поставки №30-Дн, відповідно до пункту 1.1 якого постачальник зобов`язується поставити і передати у власність покупця товар, а покупець прийняти і здійснити оплату на умовах цього договору товару; асортимент, кількість і ціна за одиницю товару вказуються в рахунках-фактурах, видаткових накладних і/або специфікаціях, що є невід`ємними частинами договору.
Відповідно до пункту 1.2 договору постачальник зобов`язується поставляти товар в кількості і асортименті, визначених у узгоджених заявках-замовленнях покупця. Замовлення може проводитись шляхом листування, через телефонний або факсимільний зв`язок, по електронній пошті e-mail або надаватись усно через представника покупця.
Якщо у додатковій угоді до договору і/або специфікації не вказано інше, умови поставки товару приймаються на умовах: EXW Франко - склад (м. Дніпро, вул. Князя Ярослава Мудрого, буд. 68), згідно Інкотермс 2010 (пункт 2.1 договору).
Згідно з пунктом 2.3. договору при поставці товару в день поставки постачальник надає покупцю наступні документи на товар: рахунок, видаткову накладну, документи, що підтверджують якість товару.
Якщо інше не вказано в додатковій угоді до договору і/або специфікаціях, оплата товару проводиться 100% передоплатою (п.3.1. договору).
Сторонами узгоджено та підписано специфікацію від 23.06.2020 до договору на поставку товару на суму 243  936,68 грн., яка є додатком № 1 до договору. 
Як зазначено у пункті 1 специфікації до договору, передоплата у розмірі                    100 000,00 грн., остаточна оплата товару проводиться на умовах відтермінування - 10 робочих днів з моменту закриття повного об`єму по специфікації №1 до договору поставки №30-ДН від 23.06.2020. 
За пунктом 3.2 договору днем здійснення платежу вважається день, в який сума, що підлягає сплаті, поступає на розрахунковий рахунок постачальника.
Договір набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами і діє до 31.12.2020, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань; у разі, якщо за тридцять календарних днів до закінчення строку дії договору жодна сторона не виявить бажання розірвати його, про що сторона повинна повідомити іншу сторону під розпис або рекомендованим листом, дія договору автоматично продовжується на один рік на тих же умовах без обмеження кількості таких пролонгацій (пункт 7.1 договору).
Сторони домовились, що використання печаток сторін при документальному оформленні поставок товару за цією угодою, а також розрахунків за нею є обов`язковим (пункт 8.1 договору).
На виконання умов договору Товариством з обмеженою відповідальністю "Стандартпарк Україна" поставлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Домінар Плюс 2016" товар на загальну суму 236 976,54 грн. відповідно до видаткових накладних: №ДН000000505 від 25.06.2020 на суму 101 020,67 грн.,№ДН000000527 від 30.06.2020 на суму 135 955,87 грн. 
Відповідач частково здійснив оплату вартості поставленого товару на загальну суму 150 000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №726 від 23.06.2020, №538 від 02.10.2020, №521 від 12.11.2020, копії яких містяться в матеріалах справи. 
Товариство з обмеженою відповідальністю "Стандартпарк Україна" посилається на неналежне виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Домінар Плюс 2016" своїх зобов`язань в частині своєчасної та повної оплати поставленого товару та просить стягнути з відповідача на свою користь 86 976,54 грн. заборгованості, 2 743,28 грн. пені, 686,00 грн. 3% річних. 
Предметом спору є стягнення 86 976,54 грн. заборгованості договором поставки №30-ДН від 23.06.2020, 2 743,28 грн. пені, 686,00 грн. 3% річних. 
Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.
Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).
Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України). 
Товариство з обмеженою відповідальністю "Стандартпарк Україна" заявило про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Домінар Плюс 2016" на свою користь 86 976,54 грн. заборгованості договором поставки №30-ДН від 23.06.2020. 
Місцевий господарський суд дійшов до висновку, що строк оплати відповідно до пункту 3.1 договору та пункту 1 специфікації від 23.06.2020 настав не пізніше  14.07.2020. 
У встановлений договором строк умови договору щодо оплати вартості поставленого товару відповідачем не виконані.
З урахуванням викладеного, місцевий господарський суд дійшов висновку про правомірність та обґрунтованість заявлених вимог по стягненню заборгованості у розмірі 86 976,54 грн., строк оплати якої настав.
Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно зі статтею 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.
Частиною першою статті 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.
Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до пункту 5.1 договору у разі несвоєчасної оплати поставленого товару постачальник має право вимагати від покупця сплати пені, яка нараховується в розмірі подвійної облікової ставки Національного  банку України за кожний календарний день прострочення платежу, що діяла протягом строку затримки платежу, але не більше максимального розміру, встановленого Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань".
Місцевим господарським судом здійснено перевірку наданого позивачем розрахунку та встановлено, що заявлені до стягнення пеня у розмірі 2 743,28 грн. за період з 15.07.2020 по 01.10.2020 та 3 % річних у розмірі 686,00 грн. за період прострочки з 15.07.2020 по 01.10.2020 розраховані правильно.
Таким чином, місцевий господарський суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі. 
Апелянт не погоджується із таким висновком місцевого господарського суду, посилаючись на те, що  в матеріалах справи, в порушення умов специфікації, відсутні затверджені заявки-замовлення позивача, тому незрозуміло, на підставі чого постачальником здійснено поставку саме в такому форматі та на цих умовах. 
Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (статті 76-79 Господарського процесуального кодексу України)
Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
На підтвердження виконання зобов`язань за договором Товариством з обмеженою відповідальністю "Стандартпарк Україна" надані копії видаткових накладних №ДН000000505 від 25.06.2020 на суму 101 020,67 грн.,№ДН000000527 від 30.06.2020 на суму 135 955,87 грн., відповідно до яких Товариством з обмеженою відповідальністю "Домінар Плюс 2016" прийнято товар без зауважень, в тому числі й щодо формату поставки. 
Також, в матеріалах справи містяться копії платіжних доручень, відповідно до яких Товариством з обмеженою відповідальністю "Домінар Плюс 2016" частково оплачено отриманий за договором поставки №30-ДН від 23.06.2020 згідно зі специфікацією від 23.06.2020 (додаток №1 до договору) товару.
З урахуванням викладеного, апеляційний господарський суд відхиляє посилання апелянта щодо незрозумілості здійсненої позивачем поставки з огляду на те, що в матеріалах справи містяться належні та допустимі докази здійснення позивачем поставки на підставі договору поставки №30-ДН від 23.06.2020 згідно зі специфікацією від 23.06.2020 (додаток №1 до договору) товару, який прийнято відповідачем та частково оплачено. 
За таких обставин апеляційний господарський суд погоджується із висновком місцевого господарського суду про наявність підстав для задоволення позову. 
Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).
Враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта, наведені в обґрунтування апеляційної скарги. 
Таким чином, апеляційний господарський суд вбачає підстави, передбачені статтею 276 Господарського процесуального кодексу України, для залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги - без задоволення. 
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта. 
З огляду на викладене та керуючись ст. 129, ст. 275, ст. 276, ст. 282, ст. 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Домінар Плюс 2016" на рішення Господарського суду Дніпропетровської  області від 02.03.2021 у справі №904/7129/20 залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської від 02.03.2021 у справі №904/7129/20 залишити без змін. 
Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Домінар Плюс 2016".
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, зазначених у пункті 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України. 
Повний текст постанови складений  -  15.06.2021.

Головуючий суддя                                                                   Е.В. Орєшкіна

Суддя                                                                                          Л.П. Широбокова 

Суддя                                                                                            І.М. Подобєд      

У зв`язку з припиненням відправлення поштової кореспонденції в Центральному апеляційному господарському суді, копії постанови  Центрального апеляційного господарського суду від 15.06.2021 у справі №904/7129/20 поштою не надсилаються.
Надіслати копії цієї постанови на електронні адреси (згідно з наявною інформацією  в матеріалах справи) Товариства з обмеженою відповідальністю "Стандартпарк Україна" (Lawyer2@tbm-dnepr.com.ua), Товариства з обмеженою відповідальністю "Домінар Плюс 2016" (DOMINAR-PLUS2016@ukr.net).