ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

25 травня 2021 року                                                        
м.Суми
Справа №585/4597/19 
Номер провадження 22-ц/816/850/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),
суддів -          Криворотенка В. І. ,  Ткачук С. С. 
з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М., 
сторони:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 ,
третя особа – виконавчий комітет Роменської міської ради, як орган опіки та піклування,
розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в режимі відеоконференції у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_2 ,
на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 01 березня 2021 року, у складі судді Шульги В.О., ухвалене у м. Ромни, 

                                                     в с т а н о в и в :

10 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення способу участі у спілкуванні з дитиною та її вихованні.
Свої вимоги мотивувала тим, що з 29 червня 2013 року по 12 травня 2017 року вона та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, мають спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після розірвання шлюбу проживає разом з нею, знаходиться на її вихованні та утриманні, а на відповідача рішенням суду покладено обов`язок сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до повноліття дитини.
Через недосягнення ними згоди щодо визначення порядку участі відповідача у вихованні малолітнього сина, ОСОБА_2 звернувся до виконавчого комітету Роменської міської ради, як до органу опіки і піклування, рішенням якого йому встановлено дні зустрічей з малолітнім сином – ОСОБА_3 : по два дні в кожного з батьків (за домовленістю батьків, враховуючи графік роботи батька). Вважала, що таке рішення органу опіки і піклування є некоректним, неприйнятним, суперечить інтересам дитини, оскільки прийняте лише з урахованням інтересів батька – графіка його роботи, при цьому не враховано інтереси самої дитини, її вік, стан здоров`я, розклад дня, відвідування дитячого садочка. ОСОБА_2 забирає дитину до себе додому на два дні, а наступні два дні віддає сина їй, при цьому не погоджує з нею ніяких питань щодо дитини, забирає дитину раніше часу закінчення розвиваючих та навчальних занять, тихої години, обіду. Така неузгоджена та егоїстична поведінка відповідача призводить до порушення режиму дня сина і має негативний вплив на його розвиток, що порушує права та інтереси дитини. 
Доводила, що встановлений органом опіки і піклування графік участі батька у вихованні дитини може спричинити серйозні проблеми дитини із здоров`ям, з організацією побуту, харчування, навчанням та від¬починком. Дитина повинна мати стабільне місце проживання із власним куто¬чком для виконання завдань, засинати у вла¬сному ліжку. Зазначала, що відповідач допускає неприпустимі дії у вихованні сина, дозволяючи йому не виконувати домашні завдання, гратись запальничками та канцелярськими ножами, які дитина приносить до неї додому, заявляючи, що заріже її цим ножем. Така поведінка батька провокує прояв агресивних дій дитини відносно неї, що може спричинити нівелювання авто¬ритету матері у системі цінностей дитини та закріплення викривлених або неприйнятних форм поводження та ставлення до інших людей у якості соціально-допустимих норм поведінки. Психоемоційний стан дитини є вкрай несприятливим, нестабільним, спостерігаються ознаки агресії загалом і агресії, спрямованої на неї, будь-які її прохання до сина, пов`язані з його вихованням, призводять до гострого емоційного реагування у вигляді дратівливості, розпачу, плачу, небажання виконувати її настанови або робить категорично проти¬лежне.
Враховуючи викладене, просила суд встановити ОСОБА_2 спосіб участі у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом надання періодичних побачень, можливості відвідування дитиною місця проживання батька із можливістю залишатися на ніч, встановивши наступний графік побачень з дитиною: перші та треті вихідні дні місяця з 10.00 год. суботи до 16.00 год. неділі, спільний відпочинок у літній період протягом 14 днів (час та місце проведення узгоджувати з нею) та вдень народження дитини в її присутності, за раніше узгодженим планом святкування дня народження дитини.
Крім того, просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь 768,40 грн судового збору та витрати на оплату правничої допомоги. 
Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 01 березня 2021 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: виконавчий комітет Роменської міської ради, як орган опіки та піклування, про встановлення порядку участі батька у спілкуванні з дитиною та її вихованні задоволено.
Встановлено ОСОБА_2 спосіб участі у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом надання періодичних побачень, можливості відвідування дитиною місця проживання батька із можливістю залишатися на ніч, встановивши наступний графік побачень з дитиною: перші та треті вихідні дні місяця з 10 години суботи до 16 години неділі, спільний відпочинок у літній період протягом 14 днів (час та місце проведення узгоджувати з ОСОБА_1 ) та в день народження дитини в присутності ОСОБА_1 , за раніше узгодженим планом святкування дня народження дитини.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 768,4 грн судового збору та 6600 грн витрат на оплату професійної правничої допомоги.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 . 
Вважає, що при визначенні йому способу участі у вихованні сина та спілкування з ним, виконавчим комітетом Роменської міської ради, як органом опіки та піклування, було враховано принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та інтереси дитини з урахуванням конкретних обставин.   
Вказує, що поданим до суду рішенням виконавчого комітету Роменської міської ради, як органу опіки та піклування, від 17 лютого 2021 року № 03-26/717 встановлено порядок його участі у вихованні дитини – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рекомендовано встановити йому такі дні зустрічей з малолітнім сином: по два дні в кожного з батьків (за домовленістю батьків, враховуючи графік роботи батька), однак суд першої інстанції це не врахував та проігнорував висновки, викладені у постановах Верховного Суду з цього питання, а також норми національного та міжнародного законодавства, що регулюють спірні правовідносини.  
Зазначає, що судом першої інстанції безпідставно відхилене його клопотання вислухати в судовому засіданні думку сина щодо позову.        
Відзив на апеляційну скаргу позивачем не подано.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_2 , який підтримав доводи апеляційної скарги, заперечення проти скарги позивача ОСОБА_1 , перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що з 29 червня 2013 року по 12 травня 2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, мають спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5, 7).
Згідно з паспортними даними та довідкою Управління адміністративних послуг РМР від 27 вересня 2019 року позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 8).
Відповідач ОСОБА_2 значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 19, 35).
За даними характеристики від 26 грудня 2019 року, ОСОБА_2 з 2000 року працює в ЦВНГ- 4 НГВУ «Охтирканафтогаз» оператором з видобутку нафти та газу, а з 2003 року займає посаду інженера-технолога. За період роботи показав себе з позитивної сторони. Технічно грамотний спеціаліст, здібний, вдумливий працівник. В колективі користується повагою. Порушень трудової дисципліни не було (а.с. 34).
ОСОБА_1 04 листопада 2019 року звернулася до міської ради з заявою про встановлення колишньому чоловікові ОСОБА_2 днів та годин зустрічей з малолітнім сином ОСОБА_3 (а.с. 70)
Із витягу з протоколу № 14 засідання Комісії з питань захисту прав дитини від 06 листопада 2019 року вбачається, що ОСОБА_2 установлено дні зустрічей з його малолітнім сином - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : по два дні в папи, два дні в мами (за домовленістю батьків, враховуючи графік роботи батька). При цьому вказано, що член комісії ОСОБА_4 зауважила, що дитина маленька, тому запропонувала батькові побачення один день серед тижня та один вихідний день. Також зазначила, що комісія має право обмежити батька у побаченнях з сином, враховуючи вік дитини.  Член комісії ОСОБА_5 підтримав таке зауваження та зазначив, що коли син підросте, то батько має право переглянути дні та години зустрічей (а.с. 69).
Рішенням виконавчого комітету Роменської міської ради від 20 листопада 2019 року № 147 «Про питання, пов`язані із захистом прав дитини» встановлено ОСОБА_2 дні зустрічей з його малолітнім сином – ОСОБА_3 : по два дні в кожного з батьків (за домовленістю батьків, враховуючи графік роботи батька) (а.с. 6).
Відповідно до довідки про сплату аліментів, станом на 19 листопада 2019 року, згідно з виконавчим листом № 2/585/370/19 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за період з січня 2019 року по листопад 2019 року стягнуто 33475,74 грн (а.с. 36).
Із наданої вихователем та практичним психологом психолого-педагогічної характеристиці від 05 грудня 2019 року на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вбачається що дитина відвідує ДНЗ № 1 «Чайка» з 07 жовтня 2019 року. Станом на 05 грудня 2019 року хлопчик перебував у групі 28 днів. Адаптація проходить з ускладненням. Виникають труднощі при розставанні з батьками. Дитина тривожна. Відмовляється від прийому їжі та сну. Під час режимних моментів постійно відволікається на смарт-годинник, який подарував йому тато. Нервово чекає можливості подзвонити йому і так само чекає дзвінка тата, що негативно впливає на психологічний стан дитини. Часто не реагує на зауваження, мотивуючи це тим, що тато дозволив йому так робити. У спілкуванні з дітьми хлопчик переважно вважає за краще бути на самоті. Йде на контакт з дітьми та дорослими лише тоді, коли перебуває в позитивному емоційному піднесенні. На заняттях працює повільно, часто неуважний (а.с. 9).
За результатами інспекційного відвідування щодо цільового витрачання аліментів на дитину складено висновок від 13 грудня 2019 року про те, що ОСОБА_1 забезпечує потреби дитини відповідно до суми коштів, сплачених на дитину платником аліментів, розмір яких становить понад два прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку (а.с. 38).
Згідно з випискою по картці НОМЕР_1 і додатковим карткам договору на ім`я ОСОБА_1 за період 01.01.2019-31.12.2019 усього витрати складають – 24523,52 USD, усього надходження складають 21430,00 USD (а.с. 44-57).
Із характеристики від 08 лютого 2021 року, наданої Роменською СЗОШ І-ІІІ ст. № 1 вбачається, що ОСОБА_3 навчається в 1-Г класі з 01 вересня 2020 року. За час навчання зарекомендував себе як організований, урівноважений, але інколи невпевнений у собі. Школу відвідує систематично, пропусків немає, на уроки не запізнюється. Завжди уважний, проявляє інтерес до навчальних предметів. ОСОБА_6 товариський, знаходить спільну мову з однокласниками, але інколи не бажає гратися, думає про щось своє. Удома створені всі необхідні умови для проживання та розвитку дитини. Батьки систематично контролюють ОСОБА_6 , намагаються бути в курсі всіх його шкільних справ (а.с. 159).
Рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 мотивоване тим, що рішенням виконкому фактично встановлено місце проживання дитини – по два дні у кожного із батьків, хоча питання про визначення місця проживання дитини ніхто із батьків не ставив, а питання встановлення днів та годин зустрічей батька з дитино залишилося не вирішеним. При цьому суд зазначив, що відповідачем не запропоновано іншого порядку участі у спілкування та вихованні дитини, ніж запропонований позивачем.
Статтею 141 СК України та ч. 3 ст. 11 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.
Згідно з ч. ч. 2, 8, 9 ст. 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно із ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Статтею ст. 153 СК України визначено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
Відповідно до ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Згідно ч. ч. 2 та 3 ст. 157 СК України, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. 
Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. 
В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. 
Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.
Згідно ст.ст. 11, 15 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.
Положеннями Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року дитина повинна зростати в умовах турботи.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини; держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Таким чином, міжнародними та національними нормами законодавства України закріплено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Також передбачено обов`язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини. У іншого з батьків виникає зустрічний обов`язок – не чинити цьому перешкоди.
При вирішенні спору щодо участі у вихованні та визначенні порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, суд має виходити, передусім, з інтересів дитини з урахуванням конкретних обставин справи. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом лише в інтересах дитини.
За таких обставин, вирішуючи спір, місцевий суд дійшов правильного висновку про те, що встановлений на даний час рішенням виконкому порядок участі відповідача у вихованні сина та спілкування з ним не відповідає інтересам дитини, тому необхідно створити умови для спілкування обох батьків з дитиною, виходячи при цьому з найважливіших інтересів дитини. 
Колегія суддів зазначає, що положення закону про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини, а визначений порядок спілкування батька з дитиною, що передбачає певні дні та часи такого спілкування, не може беззаперечно свідчити про позбавлення його передбаченої законодавством можливості брати участь у її вихованні та спілкуванні з нею. 
Судом першої інстанції були належним чином враховані показання свідків у справі, та оцінивши їх у сукупності з іншими письмовими доказами, складеними, погодженими та завіреними компетентними особами, суд обґрунтовано надав критичну оцінку показанням ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які перебувають у дружніх стосунках з відповідачем, що викликає сумнів в об`єктивності їх свідчень.
При цьому, свідок ОСОБА_9 , яка працює практичним психологом у садочку № 1 «Чайка» та спостерігала за дитиною сторін, пояснила суду, що на її думку ситуація у цій сім`ї негативно впливає на дитину, яка перебуває у постійному русі, не має сталого постійного місця поживання, режиму дня, харчування. Така хаотичність може негативно впливати як на фізичне, так і на психологічне здоров`я дитини. В нашому випадку дитина важко переживає розрив батьків, неспокійна, тривожна, відмовляється їсти.
Колегії суддів апеляційного суду погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що запропонований позивачем порядок спілкування відповідача із сином відповідатиме найважливішим інтересам дитини, враховує вік дитини, необхідність організації продуктивного навчання, відносини, які склалися між батьками дитини. 
Сам факт емоційно напружених відносин між колишнім подружжям та особисті конфлікти між сторонами не повинні порушувати інтереси дитини та її право на спілкування з кожним із батьків.
У такій категорії справ узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, тому посилання в апеляційній скарзі на ряд постанов Верховного Суду в інших справах не може бути підставою для відмови у задоволенні позову, виходячи з індивідуальних обставин цієї конкретної справи.
Із наданого апелянтом суду апеляційної інстанції висновку від 17 лютого 2021 року № 03-26/717, у залученні якого до справи судом першої інстанції було відмовлено, про встановлення порядку участі батька ОСОБА_2 у вихованні дитини – ОСОБА_3 , вбачається, що органом опіки та піклування виконавчого комітету Роменської міської ради рекомендовано установити ОСОБА_2 такі дні зустрічей з його малолітнім сином – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : по два дні в кожного з батьків (за домовленістю батьків, враховуючи графік роботи батька) (а.с. 183). 
Відповідно до ч. ч. 4-6 ст. 19 СК України при розгляді судом справ даної категорії обов`язковою є участь органу опіки та піклування, який повинен подати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, батьків, інших осіб, які бажають брати учать у вихованні дитини, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитись з таким висновком, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
Процедура вирішення цього питання визначена Порядком провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 866 від 24 вересня 2008 року з наступними змінами, за п. 73 цього Порядку працівник служби у справах дітей проводить бесіду з батьками, у разі можливості з іншими родичами дитини, а також звертається до соціального закладу та/або фахівця із соціальної роботи щодо забезпечення проведення оцінки потреб батьків з метою встановлення здатності матері, батька виконувати обов`язки щодо виховання дитини та догляду за нею. До уваги беруться ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров`я дитини, факти вчинення домашнього насильства стосовно дитини або за її присутності та інші вагомі обставини. Після з`ясування обставин, що призвели до виникнення спору між батьками щодо участі у вихованні дитини, служба у справах дітей складає висновок. Участь у вихованні дитини та у разі потреби порядок побачення з дитиною того з батьків, який проживає окремо від неї, встановлюються рішенням районної держадміністрації з урахуванням висновку служби у справах дітей.
Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не має для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 
Колегія суддів вважає, що не заслуговують на увагу посилання в апеляційній скарзі на висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Роменської міської ради від 17 лютого 2021 року № 03-26/717 про встановлення порядку участі батька ОСОБА_2 у вихованні дитини – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки цей висновок зроблено без достатнього обгрунтування, він має формальний характер і лише дублює положення рішення виконавчого комітету Роменської міської ради від 20 листопада 2019 року № 147, ґрунтується виключно на поясненнях батьків дитини, кожен з яких є заінтересованим у підтриманні своєї позиції щодо порядку участі батька у вихованні дитини.
Всупереч вимогам Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою КМ України № 866 від 24 вересня 2008 року, при складенні цього висновку не взята до уваги особиста прихильність дитини до кожного з батьків, індивідуальні особливості малолітньої дитини, стан здоров`я, початок навчання у школі, що потребує організації сприятливих умов для організації режиму навчання та відпочинку дитини, проведення якісного дозвілля.  
Вказаний висновок не підтверджує, що рекомендований органом опіки та піклування спосіб участі відповідача у спілкуванні з дитиною та її вихованні, відповідає  найважливішим інтересам дитини.
Підтримання Органом опіки та піклування виконавчого комітету Роменської міської ради позиції відповідача щодо його участі у спілкуванні з сином та його вихованні, не є достатньою підставою для відмови у позові та продовження спілкування батька з сином у рекомендований виконкомом спосіб.
Крім того, у судовому засіданні суду першої інстанції представник третьої особи – виконавчого комітету Роменської міської ради, ОСОБА_10 зазначила, що позов ОСОБА_1 може бути задоволено.  
За таких обставин, суд першої інстанції правильно взяв до уваги, що на даний час запропонований позивачем спосіб участі відповідача у вихованні та спілкуванні із сином відповідатиме саме інтересам малолітньої дитини, оскільки для організації гармонійного життя і розвитку дитина повинна мати стабільне місце проживання, а батько може реалізовувати своє право на виховання та спілкування з сином шляхом періодичних побачень за встановленим графіком, спільного літнього відпочинку. Такий спосіб участі відповідача у вихованні дитини відповідатиме інтересам малолітнього сина сторін, дозволятиме підтримувати психологічний контакт дитини з батьком та забезпечити для дитини стабільні умови життя та тижневого розпорядку.
Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізувалося Європейським судом з прав людини, практика якого відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і ч. 4 ст. 10 ЦПК України застосовується судами України як джерело права.
Так, у рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», заява
№ 31111/04, ЄСПЛ зазначав, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага та, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.
Таким чином, посилання та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження.  
Клопотання в апеляційній скарзі заслухати думку дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не підлягає задоволенню, виходячи  з наступного.
Статтею  171 СК України визначено, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.
Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. 
У  ст. 12 Конвенції з прав дитини записано, що Конвенція зобов`язує держави-учасниці забезпечити дитині, здатній формулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються її, і цим поглядам має приділятись належна увага, згідно з віком дитини та зрілістю.
Колегія суддів вважає, що семирічна дитина в силу свого віку досягла такого рівня зрілості, розвитку, при якому може усвідомлювати, сприймати лише зовнішню, чуттєву, фактичну сторону спору між батьками щодо його подальшого виховання, але свою думку щодо цього вільно та усвідомлено  висловлювати не може. 
Враховуючи викладене, посилання і доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в якості підстав для скасування ухваленого судом рішення під час апеляційного провадження.
Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, на підставі наданих сторонами доказів та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 367 - 369,  п. 1 ч. 1 ст. 374,  ст. ст. 375, 381 - 384, 389  ЦПК України, апеляційний суд   

                                                        п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 01 березня 2021 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.  
      
Головуючий -                                                                                     О.Ю. Кононенко 

Судді:                                                                                                   В.І. Криворотенко  

                                                                                                              С.С. Ткачук