ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

Додаткова постанова
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2021 року                                        м.Дніпро                   Справа №  904/4680/20 
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
Головуючий суддя: Чус О.В. (доповідач),
судді:  Кощеєв І.М., Кузнецова І.Л.

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОЛСТАР" про розподіл судових витрат (щодо перегляду додаткового рішення від 17.12.2020) у справі №904/4680/20

за позовом Комунального підприємства "КРИВБАСВОДОКАНАЛ", м.Кривий Ріг Дніпропетровська область
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОЛСТАР", м.Кривий Ріг Дніпропетровська область
про стягнення 102085,98 грн
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 19.11.2020 р. у справі позов Комунального підприємства "КРИВБАСВОДОКАНАЛ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОЛСТАР" задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОЛСТАР" (50008, Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг, вул.Мелешкіна, буд. 43 Ж, код ЄДРПОУ 32633902) на користь Комунального підприємства "КРИВБАСВОДОКАНАЛ" (50027, Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг, вул.Єсеніна, 6а, код ЄДРПОУ 03341316) 48343,46 грн заборгованості з плати за скид стічних вод з понаднормативними забрудненнями до систем централізованого                водовідведення, 422,42 грн 3% річних, 827,35 грни інфляційних втрат, 1412,65 грн пені, 3384,04 грн штрафу у розмірі 7%       та 1119,91 грн судового збору.  В решті позову відмовлено.
01.12.2020 року від Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОЛСТАР" надійшла заява про розподіл судових витрат, в якій Заявник просить суд стягнути з Комунального підприємства "КРИВБАСВОДОКАНАЛ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОЛСТАР" судові витрати у сумі 45708,59 грн, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу.
Додатковим рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 17.12.2020 р. у справі стягнуто додатково з Комунального підприємства "КРИВБАСВОДОКАНАЛ"        на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОЛСТАР"        18085,22 грн витрат на професійну правничу допомогу.        В решті заяви про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним додатковим рішенням суду, позивач звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, якою просить суд прийняти додаткову постанову суду апеляційної інстанції, якою скасувати додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.12.2020 р. у повному обсязі та прийняти рішення про залишення заяви про розподіл судових витрат, без розгляду.
Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 28.04.2021 по справі №904/4680/20 апеляційну скаргу Комунального підприємства "КРИВБАСВОДОКАНАЛ" залишено без задоволення. Додаткове Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.12.2020 у справі № 904/4680/20 залишено без змін.
07.05.2021 представником відповідача – Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОЛСТАР", адвокатом Суботіним Г.Г. подано до Центрального апеляційного господарського суду заяву про розподіл судових витрат щодо перегляду додаткового рішення господарського суду від 17.12.2020, в якій просить стягнути з Комунального підприємства "КРИВБАСВОДОКАНАЛ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОЛСТАР" судові витрати у сумі 12000,00 грн.
Позивач - КП "КРИВБАСВОДОКАНАЛ" надав клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, оскільки вважає, що стягнення з позивача витрат у заявленій сумі 12000,00 грн., які складаються з витрат на професійну правничу допомогу щодо перегляду додаткового рішення Господарського суду Дніпропетровської області  від 17.12.2020 у суді апеляційної інстанції, є неспівмірними із складністю відповідної роботи її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт, позивач просить зменшити суму витрат на професійну правничу допомогу щодо перегляду додаткового  рішення Господарського суду Дніпропетровської області  від 17.12.2020 до 2000 грн.
Розглянувши заяву та додані до неї копії документів на підтвердження факту надання професійної правничої допомоги, судова колегія зазначає наступне.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до частин 1, 3  статті 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:
1) на професійну правничу допомогу;
2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;
3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно  ст.30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
З урахуванням вищезазначених вимог закону, при визначені розміру правничої допомоги Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі № 911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18).
Відповідно до частини 4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частинами 1 та 2 ст. 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
За приписами частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до матеріалів справи, про необхідність розподілу судових витрат, в тому числі на правничу допомогу в суді першої та апеляційної інстанції, позивачем заявлено у відзиві на апеляційну скаргу, зазначений попередній (орієнтовний) розмір таких витрат (а.с. 70-86 т.2). 
На підтвердження витрат у сумі 12 000,00 грн., пов`язану із представленням інтересів ТОВ «Полстар» у Центральному апеляційному господарському суді за судовим розглядом апеляційного провадження, відкритого за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Кривбасводоканал» на додаткове рішення Господарського суду дніпропетровської області від 17.12.2020 у справі № 904/4680/20, адвокатське об`єднання «Ліга Сова», як представник останнього по вказаній справі, надало: - копію договору про надання правової допомоги №01/19/2 від 02.01.2019; - додаткову угоду від 22.01.2021 № б/н до договору про надання правової допомоги №01/19/2 від 02.01.2019; - копію акту приймання-передачі наданих послуг від 29.04.2021 до договору про надання правової допомоги №01/19/2 від 02.01.2019 з детальним описом і розрахунком наданих послуг в Центральному апеляційному господарському суді.
Пунктом  3.1. додаткової угоди від 22.01.2021 № б/н до договору про надання правової допомоги №01/19/2 від 02.01.2019  сторони погодили, що за надану професійну правничу допомогу по справі № 904/4680/20,  беручи до уваги обсяг послуг та робіт пов`язаних з представництвом в суді апеляційної інстанції та/або іншою правничою допомогою, в т.ч. й збором доказів, які є необхідними для належного захисту прав та інтересів «Клієнта» у даній справі, враховуючи ообсяг матеріалів апеляційної скарги, розмір якої разом з додатками становить 21 аркуш, значення оскаржуваного рішення для «Клієнта», оскільки в апеляційній скарзі КП «Кривбасводоканал» просить залишити заяву «Клієнта» про розподіл судових витрат без розгляду, останній сплачує «Виконавцю» гонорар у формі, незабороненій законодавством України, сума якого співмірна із часом, витраченим «Виконавцем» та/або залученим адвокатом на виконання відповідного обсягу робіт та послуг, надання яких підтверджується Актом виконаних робіт (наданих послуг), що містить детальний опис робіт (наданих послуг), виходячи з наступного розрахунку вартості виконаних робіт (наданих послуг) у порядку фіксованого розміру за виконані роботи (надані послуги) виходячи з наступного розрахунку враховуючи рекомендовані мінімальні ставки, прийняті Рішенням Ради адвокатів Чернігівської області № 57 від 16.02.2018:
-           вивчення та аналіз апеляційної скарги Комунального підприємства «Кривбасводоканал» на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.12.2020 у справі № 904/4680/20 та доданих до неї матеріалів - 2000 грн.;
-           складання та направлення відзиву на апеляційну скаргу Комунального підприємства «Кривбасводоканал» на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.12.2020 по справі № 904/4680/20 - 4000 грн.;
-           складання та направлення заперечення на відповідь Комунального підприємства «Кривбасводоканал» по справі № 904/4680/20 в частині апеляційної скарги на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.12.2020 по справі № 904/4680/20 - 4000 грн
-           складання та направлення заяви з процесуальних питань - 2000 грн.;
-           участь уповноваженого члена «Виконавця» та/або залученого адвоката у судовому засіданні за справою № 904/4680/20 на виконання цього договору - 3000 грн.;
-           прибуття уповноваженого члена «Виконавця» та/або залученого адвоката до відповідного суду для участі у судовому засіданні за справою № 904/4680/20 на виконання цього договору, в разі перенесення судового засідання з причин, не пов`язаних з обставинами, на які посилається КЛІЄНТ у справі № 904/4680/20-1000 грн.
-           в разі, якщо буде досягнуто мету представництва (відмова в задоволенні апеляційної скарги Комунального підприємства «Кривбасводоканал» на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.12.2020 по справі № 904/4680/20), «Клієнт» додатково сплачує «Виконавцю» суму у твердому розмірі під відкладальною умовою з розрахунку 5 000 грн. 00 коп. за відмову у задоволенні в повному обсязі, що є частиною гонорару «Виконавця», у зв`язку із чим належить до судових витрат.
Оплата наданих послуг «Виконавця» здійснюється «Клієнтом» у безготівковій формі на протязі 30 календарних днів з дня набрання рішенням суду першої інстанції по справі № 904/4680/20 законної сили на поточний рахунок «Виконавця» (п. 3.2. Додаткової угоди).
Після надання послуг «Виконавець» і «Клієнт» підписують Акт виконаних робіт (наданих послуг) з детальним описом виконаних робіт (наданих послуг) в двох примірниках, кожен з яких залишається у сторін цієї додаткової угоди (п. 3.3. Додаткової угоди).
«Клієнт» зобов`язаний підписати Акт виконаних робіт (наданих послуг) протягом 3-х робочих днів з моменту отримання відповідного акту від «Виконавця» чи в той же строк направити останньому мотивовану відмову у випадку, якщо зазначені в Акті роботи (послуги) не відповідають фактично наданим або є неналежної якості. Без вмотивованої відмови протягом 3 календарних днів, акт вважається підписаним, а послуги вважаються наданими повністю та відповідної якості (п, 3.4. Додаткової угоди).
29.04.2021 між ТОВ «Полстар» та адвокатським об`єднанням "Ліга Сова" на виконання п. 1.1 додаткової угоди від 06.01.2021 № б/н до договору про надання правової допомоги №01/19/2 від 02.01.2019 підписано акт приймання-передачі наданих послуг, відповідно до якого адвокатське об`єднання "Ліга Сова" надало ТОВ «Полстар» юридичні послуги вартістю 12 000,00 грн., детальний опис яких, з урахуванням розумності, складності, обсягу та витраченого адвокатом часу на правову допомогу вказаний в п. 1 цього Акту, а саме:
- вивчення та аналіз апеляційної скарги Комунального підприємства «Кривбасводоканал» на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.12.2020 у справі № 904/4680/20 та доданих до неї матеріалів - 2000 грн.;
- складання та направлення відзиву на апеляційну скаргу Комунального підприємства «Кривбасводоканал» на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.12.2020 по справі № 904/4680/20- 5000,00 грн.;
- гонорар успіху 5000,00грн..
Клієнта у суді представляв залучений Адвокатським об`єднанням "Ліга Сова" адвокат Суботін Г.Г. згідно ордерів серії ЧК №132583 від 26.01.2021, серії ЧК №132578 від 11.01.2021, свідоцтво на право заняття адвокатською діяльністю серії ЧК №000572 від 04.09.2014.
Матеріалами справи підтверджується, складання процесуальних документів адвокатом Суботіним Г.Г. (арк.с.80-86 (відзив на апеляційну скаргу на додаткове рішення від 17.12.2020 по справі 904/4680/20), т.2).
З урахуванням приписів ч.4 ст.129 ГПК України та враховуючи, що апеляційні скарги позивача та відповідача залишено без задоволення а рішення першої інстанції залишено без змін,  судові витрати мають бути покладені на скаржників у цій справі. 
Також суд апеляційної інстанції наголошує, що можуть бути розподілені витрати і такі, що вже фактично понесені (відшкодування) і такі, що тільки підлягають сплаті.  
В той же час, відповідно до постанови Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 по справі № 922/445/19 Об`єднана палата зазначила, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього  Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/20, Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод  1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis рішення ЄСПЛ у справі “East/West” проти України” від 23          січня 2014          року (East/West., заява №          19336/04, §          268)).
У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі “Іатрідіс проти Греції” (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з “гонораром успіху”. ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).
Велика Палата Верховного Суду зауважує, що за наявності угод, які передбачають “гонорар успіху”, ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22 лютого 2005 року у справі “Пакдемірлі проти Туреччини” (Pakdemirli v., заява № 35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала “гонорар успіху” у сумі 6 672,9 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3 000 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§ 70-72).
З урахуванням наведеного вище не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату “гонорару успіху”, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Таким чином, керуючись положеннями ч.5 ст.129 ГПК України, зокрема щодо визначення обґрунтованості витрат, вказаних заявником у актах приймання-передачі наданих послуг по справі №904/4680/20, та з урахуванням заявленого позивачем клопотання про зменшення судових витрат, суд вважає необхідним відступити від загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення, що узгоджується з правовою позицією Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду, викладену у постанові  від 03.10.2019 по справі № 922/445/19. Зокрема, зменшити витрати на правничу допомогу до розумного та реального розміру.
Так, предметом спору у цій справі є стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у розмірі 102085,98 грн. Отже, справа в силу вимог закону відноситься до малозначної. Доказів того, що результат вирішення справи міг вплинути на репутацію сторони або така справа викликала публічний інтерес матеріали дійсної справи не містять. 
Обставини справи свідчать, що справа є не складною і підготовка до її розгляду не потребує аналізу великої кількості доказів, законодавства, значних затрат часу та зусиль (нарахування здійснене за одним актом).
Колегія суддів приймає до уваги доводи позивача та правову позицію Верховного Суду, наведену у справах № 756/2114/17 і № 911/3386/17, відповідно до якої підготовка справи в суді не вимагає великого обсягу юридичної й технічної роботи в разі незмінності правової позиції сторони у судах попередніх інстанцій, з огляду на що, не підтверджується наявність об`єктивної необхідності для адвокатів, які надавали правову допомогу відповідачу в судах попередніх інстанцій, вивчати додаткові джерела права, бо відповідач не міг бути необізнаним із позицією позивача,  законодавство, яким регулюється спір у справі, документи й доводи, якими позивач обґрунтовував свої вимоги й інші обставини.
Проаналізувавши складність справи, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, обсяг наданих адвокатом послуг та ціну позову, вартість адвокатських послуг, колегія суддів вважає, що необхідно обмежити розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають сплаті за послуги адвоката, оскільки вони є неспіврозмірними та достатньо завищеними та визнати обґрунтованим при розподілі судових витрат розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката щодо розгляду справи в Центральному господарському суді в сумі 3000 грн,  що на думку колегії суддів є розумним, справедливим та таким, що відповідає обсягу        наданих послуг.
При цьому суд не заперечує право адвоката та його довірителя на таку оцінку вартості та необхідності наданих послуг, але оцінює дані обставини з точки зору можливості покладення таких витрат на іншу сторону по справі (позивача).   На підставі викладеного, враховуючи, що заявлені до стягнення витрати на правничу допомогу є неспіврозмірними із ціною позову, критерієм розумності таких витрат,  право суду не присуджувати (не розподіляти) стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, враховуючи обсяг наданих послуг та баланс інтересів сторін у даному питанні, суд доходить висновку, що адекватним розміром судових витрат на правову допомогу, понесених відповідачем при розгляді даної справи, що можуть бути стягнуті з позивача, є 3000,00 грн. 
Стосовно гонорару успіху у розмірі 5000,00 грн., суд звертає увагу, що при розгляді судових витрат з правової допомоги у суду першої інстанції вже було враховано гонорар успіху адвоката, який враховано у додатковому рішенні від 17.12.2020 по справі №904/4680/20.
Враховуючи наведені обставини, заяву відповідача щодо розподілу судових витрат слід задовольнити частково, присудивши до стягнення з позивача на користь відповідача 3000,00 грн  витрат на професійну правничу у суді апеляційної інстанції (із заявлених 12000,00 грн.). 
Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 130, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Заяву Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОЛСТАР" про розподіл судових витрат (щодо перегляду додаткового рішення від 17.12.2020) у справі №904/4680/20 задовольнити частково.
Стяґнути з Комунального підприємства "КРИВБАСВОДОКАНАЛ", м.Кривий Ріг на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОЛСТАР" 3000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу,  про що видати наказ.
Видачу відповідного наказу, з урахуванням необхідних реквізитів, доручити Господарському суду Дніпропетровської області.
Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів з дня складання повної додаткової постанови в порядку, встановленому ст. ст.  287,  288 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя                                                                      О.В. Чус

Суддя                                                                                          І.М. Кощеєв   

Суддя                                                                                          І.Л. Кузнецова