ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

10 червня 2021 року	  м. Одеса	Справа № 916/2437/20	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Філінюка І.Г.
суддів Мишкіної М.А., Богатиря К.В.   

секретар судового засідання - Чеголя Є.О.
за участю:
від Тузлівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області - адвокат Антонєвський Ю.Ф., довіреність б/н від 01.09.2020;  
Інші представники учасників  провадження  у справі про банкрутство в судове засідання не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлялися належним чином. 

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дочірнього підприємства «Пансіонат Енергетик»
на ухвалу Господарського суду Одеської області від 23.02.2021 (попереднього засідання)
по справі №916/2437/20
за заявою Тузлівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області
про    визнання банкрутом
розпорядник майна - арбітражний керуючий Орлова Т.А.  

суддя суду першої інстанції - Лепеха Г.А.
місце ухвалення: м. Одеса, Господарський суд Одеської області
повний текст ухвали складено 23.02.2021. 

ВСТАНОВИВ:

Тузлівська сільська рада Татарбунарського району Одеської області звернулась до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Дочірнього підприємства «Пансіонат «Енергетик», посилаючись на неспроможність боржника виконати, після настання встановленого строку, грошових зобов`язань перед кредитором.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 08.09.2020 відкрито провадження у справі про банкрутство Дочірнього підприємства «Пансіонат «Енергетик», введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном боржника, розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Дарієнка В. Д. 
Визнано грошові вимоги Тузлівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області до Дочірнього підприємства «Пансіонат «Енергетик» в сумі 477 275, 12 грн.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 27.10.2020 відсторонено арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. від виконання повноважень розпорядника майна боржника, розпорядником майна Дочірнього підприємства «Пансіонат «Енергетик» призначено арбітражного керуючого Орлову Т.А.
16.09.2021 Тузлівська сільська рада Татарбунарського району Одеської області звернулось з додатковими грошовими вимогами до боржника у розмірі 4   623 964,89 грн.,  
З заявою про визнання вимог до боржника звернулось Головне управління ДПС в Одеській області в сумі 1   340 808,60 грн. та з заявою про визнання додаткових вимог до боржника звернулась Тузлівська сільська рада Татарбунарського району Одеської області в сумі 4   619 760,89 грн., 
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 23.02.2021 визнано вимогами кредиторів Дочірнього підприємства «Пансіонат «Енергетик», а саме: 
-          Тузлівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області з вимогами до боржника в сумі 5 097 036,01 грн.;
-           Головного управління ДПС в Одеській області  з вимогами до боржника в сумі 1    345 012,60 грн. 
В задоволенні заяви Дочірнього підприємства «Пансіонат «Енергетик» про закриття провадження у справі - відмовлено. 
Не погодившись із вказаною ухвалою суду, Дочірнє підприємство «Пансіонат Енергетик» звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просить:
- поновити строк на апеляційне оскарження; прийняти до розгляду  апеляційну скаргу на ухвалу Господарського суду Одеської області від 23.02.2021 по справі №916/2437/20 та відкрити апеляційне провадження; 
- скасувати ухвалу Господарського суду Одеської області від 23.02.2021 по справі №916/2437/20 в частині визнання кредитором Тузлівську сільську раду з вимогами до боржника в сумі 5    097    036, 01 грн.; 
- скасувати ухвалу Господарського суду Одеської області від 23.02.2021 по справі №916/2437/20 в частині визнання кредитором ГУ ДПС в Одеській області з вимогами до боржника в сумі 1    345    012, 60 грн.; 
- ухвалити в цих частинах нове рішення, яким відмовити Тузлівській сільській раді у визнанні кредитором ДП «Пансіонат Енергетик» з вимогами у сумі 5    097    036, 01 грн. та визнати кредитором ДП «Пансіонат Енергетик» - ГУ ДПС в Одеській області з кредиторськими вимогами у сумі 678   890, 06 грн. 
Узагальнені доводи апеляційної скарги. 
Щодо вимог Тузлівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, скаржник зазначає наступне:
Скаржник не погоджується з сумою пені розрахованою Тузлівською сільрадою, оскільки, в супереч вимогам діючого законодавства, нараховано пеню у розмірі 0,3% на день за весь період прострочення внесення орендних платежів.
Судом першої інстанції проігноровано максимальний розмір пені обмежений вимогами статті 4 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» - не більше подвійної облікової ставки НБУ.
Судом проігноровано 6-ти місячний строк для нарахування штрафних санкцій встановлений ч.6, ст.232 ГК України.
Судом проігноровано вимоги п.1, ч.2, ст. 258 ЦК України, яким встановлено спеціальний річний строк позовної давності, щодо стягнення штрафних санкцій.
Такі порушення норм матеріального права призвели до неправомірного збільшення боргу до 5 097 036,01 грн, тобто більше ніж у п`ять разів.
Скаржник окремо зазначає, що вимоги по орендній платі за 2014-2016 роки, підтверджені рішенням Господарського суду Одеської області від 15.11.2019 по справі №916/3672/16, на підставі яких було порушено провадження у справі про банкрутство, 19 жовтня 2020 року погашені боржником у повному обсязі, проте суд визнав кредитором Тузлівську сільську раду кредитором без урахування вказаної оплати.
Щодо вимог ГУ ДПС в Одеській області скаржник зазначає наступне:
Боржник звертає увагу суду, що визнана судом першої інстанції заборгованість по деклараціям №9020135571 від 19.02.2016  - 140 995,68 грн. та №9085643678 від 27.06.2016 - 326 120,76 грн. включена до стягнутої заборгованості рішенням Господарського суду Одеської області від 15.11.2019 по справі №916/3672/16 й була погашена боржником 19.10.2020 року у повному обсязі.
Зазначає, що ГУ ДФС в Одеській області навмисно збільшено заборгованість за 2016 рік з чим погодився і суд першої інстанції, оскільки декларації №9020135571 від 19.02.2016 - 140 995,68 грн. та декларація №9085643678 від 27.06.2016 -326 120,76 грн. не є окремими деклараціями. Декларація №9085643678 від 27.06.2016 -326 120,76 грн. є уточнюючою відносно декларації №9020135571 від 19.02.2016 р.
До заяви про відкриття провадження справи про банкрутство додано рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі № 420/4054/20 від 17.07.2020 р., яким стягнуто з ДП «Пансіонат «Енергетик» заборгованість з податку по оренді землі за 2017-2020 роки у розмірі 678 890,06 грн. У вказаному рішенні у повному об`ємі досліджено питання заборгованості з оренди землі, нарахування штрафних санкцій. Висновки зроблені у цьому рішенні мають преюдиційне значення та не повинні доводитись знову.
Враховуючи вищевикладене боржник вважає, що єдиним належним кредитором може бути ГУ ДФС в Одеській області і тільки в межах сум визнаних рішенням Одеського окружного адміністративного суду по справі № 420/4054/20 від 17.07.2020, а саме у сумі 678 890,06 грн.
01.04.2021 до суду апеляційної інстанції від ДП «Пансіонат «Енергетик» надійшли додаткові пояснення до апеляційної скарги.
Узагальнений виклад позиції інших учасників у справі.
23.04.2021 до суду апеляційної інстанції від розпорядника майна арбітражного керуючого Орлової Т.А. надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому росить залишити без задоволення апеляційну скаргу боржника, ухвалу Господарського суду Одеської області від 23.02.2021 у справі № 916/2437/20 залишити без змін.
Розпорядник майна зазначає, що вимоги Тузлівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області які складаються з орендної плати, пені, відсотків річних та інфляційних, заявлені в строк відповідно до Цивільного Кодексу України. Так, як орендна плата постійна та тривала. Не завершена конкретним строком. Відповідно строки позовної давності не можливо вказувати.
Окремо розпорядник майна зазначає, що боржником ДП «Пансіонат «Енергетик» частково погашено вимоги Тузлівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області в частині тих, які ґрунтуються на рішенні Господарського суду Одеської області від 15.11.2019 року та постанові Південно-західного господарського суду від 10.02.2020 року у справі № 916/3672/16
Відповідно, п. 3 Ухвали Господарського суду Одеської області від 08 вересня 2020 року був ведений мораторій на задоволення вимог кредиторів. Отже, погашення частки боргу в процедурі розпорядження майном, є порушенням Кодексу України з процедур банкротства.
Відповідно, до Кодексу України з процедур банкрутства заборгованість конкурсних кредиторів вираховується станом на відкриття провадження справі про банкротство.
Сам факт погашення часткових вимог кредиторів можливо врахувати лише на стадії завершення провадження у справи про банкротство відповідно до статті 90 Кодексу України з процедур банкротства. 
Процесуальний рух справи в суді апеляційної інстанції.
Ухвалою Південно-західний апеляційний господарський суд від 24.03.2021 апеляційну скаргу Дочірнього підприємства «Пансіонат Енергетик» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 23.02.2021 по справі №916/2437/20- залишено без руху.
Ухвалою Південно-західний апеляційний господарський суд від 06.04.2021 поновлено Дочірньому підприємству «Пансіонат Енергетик» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Одеської області від 23.02.2021  у справі №    916/2437/20.
Відкрито апеляційне провадження у справі №   916/2437/20 за апеляційною скаргою Дочірнього підприємства «Пансіонат Енергетик» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 23.02.2021 у справі №   916/2437/20.
Призначено справу №   916/2437/20 до розгляду на 19.05.2021 о 14:00 год.
У судовому засіданні Південно-західного апеляційного господарського суду 19.05.2021, оголошено перерву до 10.06.2021 о 10:00 год.
В судовому засіданні 19.05.2021 представник Дочірнього підприємства «Пансіонат Енергетик» доводи апеляційної скарги підтримав. 
Представник Тузлівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області в судових засіданнях 19.05.2021 та 10.06.2021 просив залишити ухвалу Господарського суду Одеської області від 23.02.2021 у справі № 916/2437/20 без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. 
Інші представники сторін в судове засідання не з`явились.
09.06.2021 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Дочірнього підприємства «Пансіонат Енергетик» надійшло клопотання про відкладення розгляду у зв`язку з тим, що представник скаржника відбуває у відрядження до м. Черкас .
Колегія суддів в судовому засіданні відхилила заявлене клопотання, оскільки:
-          до клопотання про відкладення не надано жодного доказу, який би підтвердив означені доводи, а саме докази, що адвокат є представником у справі №925/449/21;
-          колегія суддів також враховує, що обставини справи свідчать про наявність у справі матеріалів достатніх для її розгляду та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, оскільки представник Дочірнього підприємства «Пансіонат Енергетик», подальше відкладення розгляду справи суперечитиме принципу розгляду справи впродовж розумного строку; 
-          обов`язкова явка в судове засідання апеляційним судом не визнавалась. 
Відповідно до частини 12 статті 270 ГПК України, неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 
Зважаючи на те, що в матеріалах справи містяться докази повідомлення всіх учасників судового процесу, а також те, що явка сторін не визнавалася судом обов`язковою, колегія суддів переходить до розгляду апеляційної скарги по суті.
Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно статті 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Відповідно до частини шостої статті 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі -   Закону про банкрутство).
Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 ГПК України, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду встановила наступне.
Предметом судового розгляду є розгляд кредиторських вимог Тузлівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області з вимогами до боржника в сумі 5 097 036,01 грн. та Головного управління ДПС в Одеській області  з вимогами до боржника в сумі 1    345 012,60 грн. 
Колегія суддів, враховує сталу практику Верховного Суду з розгляду справ про банкрутство, згідно якої у справі про банкрутство господарський суд не розглядає по суті спори стосовно заявлених до боржника грошових вимог, а лише встановлює наявність або відсутність відповідного грошового зобов`язання боржника шляхом дослідження первинних документів (договорів, накладних, актів тощо) та (або) рішення юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення відповідного спору (від 26.02.2019 у справі № 908/710/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17);
- ухвала, прийнята за результатами попереднього засідання є підставою для визначення кількості голосів, які належать кожному конкурсному кредитору під час прийняття рішення на зборах (комітеті) кредиторів; для визначення кількості голосів для участі у представницьких органах кредиторів зі складу вимог конкурсних кредиторів виключається неустойка (штраф, пеня) (постанови: від 18.04.2019 у справі № 914/1126/14, від 25.06.2019 у справі № 922/116/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17);
- метою апеляційного суду є перевірка законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції, а способом досягнення цієї мети - розгляд справи по суті повторно (постанова від 25.06.2019 у справі № 922/116/18).
Наведені висновки не втратили своєї актуальності та значущості з введенням в дію з 21.10.2019 Кодексу України з питань банкрутства (відповідно до пункту 4 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» якого з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство), оскільки чинний Кодекс (статті 45-47) містить аналогічне правове регулювання порядку звернення кредиторів із заявами із вимогами до боржника у справі про банкрутство та порядку розгляду цих заяв судом.
З огляду на характер даних правовідносин, колегія суддів враховує наступне.
Згідно ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.
Відповідно до абз. 10 ч. 1 ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника.
Грошове зобов`язання згідно абз. 4 ч. 1 ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства - це зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. До грошових зобов`язань належать також зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; зобов`язання, що виникають внаслідок неможливості виконання зобов`язань за договорами зберігання, підряду, найму (оренди), ренти тощо та які мають бути виражені у грошових одиницях. До складу грошових зобов`язань боржника, у тому числі зобов`язань щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції, визначені на дату подання заяви до господарського суду, а також зобов`язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю і здоров`ю громадян, зобов`язання з виплати авторської винагороди, зобов`язання перед засновниками (учасниками) боржника - юридичної особи, що виникли з такої участі. Склад і розмір грошових зобов`язань, у тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов`язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, якщо інше не встановлено цим Кодексом. 
Щодо грошових вимог Тузлівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області з вимогами до боржника в сумі 5 097 036,01 грн., колегія суддів зазначає наступне.
Тузлівська сільська рада Татарбунарського району Одеської області звернулась до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство дочірнього підприємства «Пансіонат «Енергетик», посилаючись на неспроможність боржника виконати після настання встановленого строку грошових зобов`язань перед кредитором у розмірі 477   275,12 грн.
Кредиторські вимоги Тузлівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області ґрунтуються укладеним  13 серпня 2007 року між Тузлівською сільською радою (Орендодавець) та ДП «Пансіонат «Енергетик» ВАТ «Львівтеп» Відкритого Акціонерного товариства «Науковий-дослідний та Проектно-вишукувальний інститут «Львівтеплоелектропроект» (Орендар) Договору оренди земельної ділянки, відповідно до п.1.1 якого Орендодавець, на підставі рішення №195-V від 25 квітня 2007 Тузлівської сільської ради, передає, а Орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку із земель рекреаційного призначення в межах населеного пункту Лебедівка, Тузлівської сільської ради, Татарбунарського району, Одеської області. 
Відповідно до п. 2.1. Договору в оренду передається земельна ділянка загальною площею 1,953 га, що визначена на плані земельної ділянки, який є невід`ємною частиною цього договору. Цільове призначення земельної ділянки - експлуатація та обслуговування пансіонату «Енергетик» ( п.2.2., п.5.1 Договору). 
За умовами п.3 Договору він укладений на 25 років починаючи з дати його реєстрації.           Рішенням Господарського суду Одеської області від 15.11.2019 у справі №916/3672/16, з урахуванням Постановою Південно - західного апеляційного господарського суду від 10.02.2020 стягнуто з Дочірнього підприємства «Пансіонат «Енергетик» Приватного підприємства «Юридично-консалтингова компанія «Аргумент Плюс» на користь Тузлівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області заборгованість по орендній платі у сумі 470 219 грн. 82 коп., витрати по сплаті судового збору у сумі 7055,3 грн. судового збору за подання позовної заяви.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 08.09.2020 визнано грошові вимоги Тузлівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області до Дочірнього підприємства «Пансіонат «Енергетик» в сумі 477 275, 12 грн., означена ухвала набрала законної сили та є чинною.
16.09.2021 Тузлівська сільська рада Татарбунарського району Одеської області звернулось з додатковими грошовими вимогами до боржника у розмірі 4   623 964,89 грн.
Кредитором зазначено, що у зв`язку з тим, що рішенням Господарського суду Одеської області від 15.11.2019 у справі №916/3672/16 стягнуто заборгованість за орендною платою, яка утворилась за період 2014-2016 роки, станом на дату порушення справи про банкрутство у боржника утворилась заборгованість за період 2017 - 2020 роки.
          Так, Тузлівська сільська рада Татарбунарського району Одеської області з урахуванням додаткових вимог, звернулась з грошовими вимогами до боржника в сумі, які складаються з: 
- 477   275,12 грн. (за рішенням суду у справі № 916/3672/16);
- 2   184   641,28 грн. (пеня, 3% річних, інфляційні втрати на суму боргу за рішенням суду за період 2017-2020);
- 960   767,97 грн - (оренда та нарахування за 2017);
- 768   185,17 грн - (оренда та нарахування за 2018);
- 503   931,02 грн. - (оренда та нарахування за 2019);
- 202 235,46 грн. - (оренда та нарахування за 2020).
Колегія суддів, розглянувши додаткові кредиторські вимоги Тузлівська сільська рада Татарбунарського району Одеської області, вважає, що грошові вимоги підлягають частковому задоволенню, у зв`язку з порушення граничного терміну нарахування штрафних санкцій.
З огляду на предмет заявлених вимог (штрафні санкції за порушення договірних зобов`язань), колегія суддів зазначає про необхідність врахування при вирішенні спірних правовідносин особливостей правового регулювання правил та умов покладення на сторону господарського зобов`язання відповідальності за невиконання/порушення договірного зобов`язання згідно з нормами, зокрема статей 231, 232 Господарського Кодексу України.
Відповідно до частини четвертої статті 231 цього кодексу у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором, зокрема у певній, визначеній грошовій сумі.
Частиною шостою статті 232 Господарського Кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором,   припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Колегія суддів зауважує, що приписами частини шостої статті 232 ГПК України передбачено   не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня   і який не повинен перевищувати шести місяців   від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане.
Згідно п.4.3. Договору оренди земельної ділянки від 13.08.2007, періодичність внесення орендної плати - щомісячно у розмірі 1/12 частини загальної суми, не пізніше 10 числа наступного за звітним місяцем.
Пунктом 4.4. Договору встановлено, що у разі несвоєчасної сплати орендної плати Орендарем сплачується пеня у розмірі 0,3% несплаченої орендної плати за кожен день прострочення.
1.          Щодо нараховуння пені у розмірі 1   546   082,77 грн. за період з 2017 - 2020 рік за зобов`язаннями які виникли у боржника у період 2014-2016 рік у сумі  470   219,82 грн., які стягнути Господарського суду Одеської області від 15.11.2019 у справі №916/3672/16. (розрахунок Том 1 а.с. 188).
Колегія суддів зазначає, що права Тузлівська сільська рада Татарбунарського району Одеської області нараховувати штрафні санкції за порушення Боржником умов Договору оренди обмежується періодом в шість місяців після настання строку виконання договору в повному обсязі, а тому це право припиняється щонайбільше через шість місяців після настання строку для сплати орендного платежу за грудень 2016 року, який настав - 11.01.2017 року (п. 4.3. Договору), тобто 11.07.2017 року. 
У зв`язку із цим подальше нарахування кредитором штрафних санкцій за вказаним Договором є безпідставним, оскільки не відповідає вимогам закону щодо максимально встановленого шестимісячного періоду для їх нарахування, імперативно закріпленого нормою частини шостої статті 232 Господарського Кодексу України.
Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до п. 1ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Водночас, згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 статті 258 ЦК України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог   про стягнення неустойки (штрафу, пені).
За змістом ч. 3 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.
Так, представником боржника під час судового засідання 20.10.2020 у суді першої інстанції заявлено усне клопотання про застосування позовної давності щодо штрафних санкцій (колегією суддів досліджено звукозапис судового засідання).
Колегія суддів зазначає, що законом не встановлено вимог щодо форми заяви сторони про сплив позовної давності. Відтак, її може бути викладено у відзиві на позов або у вигляді окремого клопотання, письмового чи усного. 
Таке розуміння реалізації звернення до суду з заявою про сплив строку позовної давності є усталеним у судовій практиці та підтверджується висновками, що містяться в постанові Верховного Суду від 16.08.2017, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.04.2019, від 20.09.2019 у справі № 904/4342/18, Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 01.08.2018 у справі № 303/238/16-ц, від 20.11.2019 у справі № 360/1415/15-ц .
Отже, аналіз норм статті 266, частини другої статті 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.
Дослідивши наданий позивачем розрахунок пені, суд апеляційної інстанції зазначає, що кредитор з вимогами про стягнення пені на суму заборгованості яка виникла у 2014-2016 та нараховану за період 2017-2020 роки звернувся до суду 16.09.2020, тобто з порушенням строку спеціальної позовної давності, отже з урахуванням відповідної заяви боржника. колегія суддів відхиляє вимоги Тузлівська сільська рада Татарбунарського району Одеської області пені у розмірі 1   546   082,77 грн.
2.          Щодо нарахування 3% річних у розмірі 42   319,78 та інфляційних втрат у розмірі 126   018,91 грн. за період з 2017 - 2020 рік за зобов`язаннями які виникли у боржника у період 2014-2016 рік у сумі 470   219,82 грн., які стягнути Господарського суду Одеської області від 15.11.2019 у справі №916/3672/16. (розрахунок Том 1 а.с. 188).
Згідно статті 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, 
Дослідивши наданий позивачем розрахунок 3% річних у розмірі 42   319,78 та інфляційних втрат у розмірі 126   018,91 грн., суд апеляційної інстанції зазначає, що кредитор з вимогами про стягнення означених сум нарахованих на заборгованість яка виникла 11.01.2017 (п. 4.3. Договору) звернувся до суду 16.09.2020, тобто з порушенням строку загальної позовної давності, оскільки означений строк закінчився 11.01.2020, отже з урахуванням відповідної заяви боржника, колегія суддів відхиляє вимоги Тузлівська сільська рада Татарбунарського району Одеської області у розмірі 3% річних у розмірі 42   319,78 та інфляційних втрат у розмірі 126   018,91 грн.
3.          Щодо заявленої пені у сумі 189283,18 за зобов`язаннями які виникли у 2017 році та нараховані за період 2017-2020 роки (розрахунок кредитора Додаток 6 Том 1 а.с. 160-161), колегія суддів відповідно до зазначених вище норм ЦК України та ГК України, зазначає, нараховувати штрафні санкції за порушення Боржником умов Договору оренди обмежується періодом в шість місяців після настання строку виконання договору в повному обсязі, а тому це право припиняється щонайбільше через шість місяців після настання строку для сплати орендного платежу за грудень 2017 року, який настав - 11.01.2018 року (п. 4.3. Договору), тобто 11.07.2018 року.
Отже, кредитор з вимогами про стягнення пені на суму заборгованості яка виникла у 2017 році та нараховану за період 2017-2020 роки звернувся до суду 16.09.2020, тобто з порушенням строку спеціальної позовної давності, який настав 11.07.2019, отже з урахуванням відповідної заяви боржника, колегія суддів відхиляє вимоги Тузлівська сільська рада Татарбунарського району Одеської області пені у розмірі 189283,18 грн.
4.          Щодо заявленої пені у сумі 215393,67 грн. за зобов`язаннями які виникли у 2017 році та нараховані за період 2017-2020 роки (розрахунок кредитора Додаток 7 Том 1 а.с. 162-163), колегія суддів відповідно до зазначених вище норм ЦК України та ГК України, зазначає, нараховувати штрафні санкції за порушення Боржником умов Договору оренди обмежується періодом в шість місяців після настання строку виконання договору в повному обсязі, а тому це право припиняється щонайбільше через шість місяців після настання строку для сплати орендного платежу за грудень 2018 року, який настав - 11.01.2019 року (п. 4.3. Договору), тобто 11.07.2020 року.
Отже, кредитор з вимогами про стягнення пені на суму заборгованості яка виникла у 2018 році та нараховану за період 2018-2020 роки звернувся до суду 16.09.2020, тобто з порушенням строку спеціальної позовної давності, який настав 11.07.2020, отже з урахуванням відповідної заяви боржника, колегія суддів відхиляє вимоги Тузлівська сільська рада Татарбунарського району Одеської області пені у розмірі 215393,67 грн.
5.          Щодо заявленої пені у сумі 232934,64 грн. за зобов`язаннями які виникли у 2019 році та нараховані за період 2019-2020 роки (розрахунок кредитора Додаток 8 Том 1 а.с. 164-165), колегія суддів відповідно до зазначених вище норм ЦК України та ГК України, зазначає, нараховувати штрафні санкції за порушення Боржником умов Договору оренди обмежується періодом в шість місяців після настання строку виконання договору в повному обсязі, а тому це право припиняється щонайбільше через шість місяців після настання строку для сплати орендного платежу за грудень 2019 року, який настав - 11.01.2020 року (п. 4.3. Договору), тобто 11.07.2020 року.
Колегією суддів здійснено власний розрахунок, відповідно до якого: 
-          Період прострочення: 01.03.2020 - 31.08.2020 грн.;
-          Сума заборгованості =   276529.80 грн. (визначена кредитором у Таблиці №8);
-          Пеня = 0.30;
-           Кількість днів прострочення =   183;
-          Розмір договорної пені =   276529.80*0.30/100*183 =   151814.86 грн.
Таким чином, колегія суддів задовольняє означені вимоги частково, а саме в розмірі 151814.86 грн.
6.          Щодо заявленої пені у сумі 16868,3 грн. за зобов`язаннями які виникли у 2020 році та нараховані за період з 01.01.2020 по 31.08.2020 (розрахунок кредитора Додаток 9 Том 1 а.с. 166), колегія суддів відповідно до зазначених вище норм ЦК України та ГК України, зазначає, нараховувати штрафні санкції за порушення Боржником умов Договору оренди обмежується періодом в шість місяців після настання строку виконання договору в повному обсязі, так колегією суддів здійснено власний розрахунок, відповідно до якого, за період прострочення: 01.03.2020 - 31.08.2020 грн. сума пені складає 12720,38 грн. 
У зв`язку з чим кредиторські вимоги Тузлівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області до боржника підлягають задоволенню у розмірі в сумі 1   634   971,08 грн., які складаються з:
- 477   275,12 грн. - визнані ухвалою Господарського суду Одеської області від 08.09.2020;
- 268   476.93 грн - (оренда плата та нарахування за 2017);
- 268   320,28 грн - (оренда плата та нарахування за 2018);
- 422   811,24 грн. - (оренда плата та нарахування за 2019);
- 198   087.51 грн. - (оренда плата та нарахування за 2020).
Грошові вимоги Тузлівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області до боржника у загальній сумі 3   462   064,93грн. підлягають відхиленню.
Щодо грошових вимог Головного управління ДПС в Одеській області  з вимогами до боржника в сумі 1    345 012,60 грн., колегія суддів зазначає наступне.
Так, грошові вимоги Головного управління ДПС в Одеській області ґрунтуються на наступному:
- податкової заборгованість з податку по орендній платі з юридичних осіб у розмірі 1310497,60 грн.;
- податкова заборгованість з штрафних санкцій за порушення законодавства про патентування, за порушення норм регулювання обліку готівки та про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг у розмірі 23   512,00 грн.
- податкова заборгованість з адміністративних штрафів та штрафних санкцій за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів у розмірі 6 800,00 грн.
Щодо податкової заборгованість з податку по орендній платі з юридичних осіб у розмірі 1310497,60 грн., колегія суддів зазначає наступне.
Так, в матеріалах справи наявне рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07.07.2020 у справі №420/4054/20 за позовом Головного управління ДПС в Одеській області до ДП «Пансіонат «Енергетик», відповідно до якого:
Стягнуто з ДП «Пансіонат «Енергетик» суму заборгованості по орендній платі на саму 678   890,06 грн., отримувач коштів УК у Татарбунарському районі.
Так, рішенням Одеського окружного адміністративного суду встановлено, що заборгованість, що підлягає сплаті по орендній платі з юридичних осіб виникла в результаті:
- проведення камеральної перевірки податкової декларації з плати за   землю ДП «Пансіонат Енергетик» (код ЄДРПОУ 25552829) про несвоєчасне подання. За результатами проведення перевірки був складений акт від   18.04.2019 року №003383/15-32-52-06/25552829, на підставі якого винесене - податкове повідомлення-рішення від 04.07.2019 року №0089065206 на суму 170,00 грн. (штрафна санкція);
- нарахування податкової декларації з плати за землю №9035363802 від   28.02.2019року на суму 276 529,89 грн.(основний платіж);
- проведення камеральної перевірки податкової звітності з плати, за землю ДП «Пансіонат Енергетик» (код ЄДРПОУ 25552829) про несвоєчаску сплату.   За результатами проведення перевірки був складений акт від 01.03.2019 року , №001383/15-32-52-06/25552829,на підставі якоговинесене податкове повідомлення-рішення від 05.04.2019 року №0041205206 на суму 1000,00 грн. (штрафна санкція);
- проведення камеральної перевірки податкової звітності з плати за землю ДП «Пансіонат Енергетик» (код ЄДРПОУ 25552829) про не подання. За результатами проведення перевірки був складений акт від 17.07.2017 року №4621/15-32-12-09-12/25552829,напідставі якоговинесене податкові повідомлення-рішення від 14.08,2017 року №0037771529 на суму 16000,00 грн. (штрафна санкція);
- проведення камеральної перевірки податкової звітності з плати за землю ДП «Пансіонат Енергетик» (код ЄДРПОУ 25552829) про не подання. За результатами проведення перевірки був складений акт від 17.07.2017 року №4620/15-32-12-09-12/25552829,напідставі якоговинесене   податкове повідомлення-рішення від 14.08.2017 року №0037751529 на суму 170,00 грн. (штрафна санкція);
- нарахування податкової декларації з плати за землю №9025691326 від 20.02.2018року на суму 326 120,72 грн.(основний платіж);
- проведення камеральної перевірки податкової звітності з плати за землю ДП «Пансіонат Енергетик» (код ЄДРПОУ 25552829) про не подання. За результатами проведення перевірки був складений акт від 17.08.2018 року №25360/15-32-12-09-12/25552829, на підставі якого винесене податкове повідомлення-рішення від 29.08.2018 року №0178871209 на суму 8000,00 грн. (штрафна санкція);
- нарахування податкової декларації з плати за землю №9030721333 від 20.02.2020 р.   на суму 27 176,73 грн.(основний платіж);
- проведення камеральної перевірки податкової звітності з плати за землю ДП «Пансіонат Енергетик» (код ЄДРПОУ 25552829) про несвоєчасну сплату. За результатами проведення перевірки був складений акт від 24.09.2019 р. №009777/15-32-52-04/25552829, на підставі якого винесене податкове повідомлення-рішення від 29.10.2019 року №0154025204 на суму 4000,00 грн. (штрафна санкція).
Оскільки, як зазначено вище ухвалою Господарського суду Одеської області від 08.09.2020 визнано грошові вимоги Тузлівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області до Дочірнього підприємства «Пансіонат «Енергетик» в сумі 477 275, 12 грн., що ґрунтуються на підставі рішення Господарського суду Одеської області від 15.11.2019 у справі №916/3672/16, Постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.02.2020.
Оскільки, даною постановою Південно - західного апеляційного господарського суду визнано кредиторські вимоги Тузлівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області до боржника у розмірі 1   634   971,08 грн., які складаються з заборгованості по орендній платі з 2014 по 2020 рік, отже заборгованість ДП «Пансіонат «Енергетик» по орендній платі міститься в заявах ініціюючого кредитора ДП «Пансіонат «Енергетик» - Тузлівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, на користь якої стягнуто заборгованість за рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07.07.2020 у справі №420/4054/20.
У зв`язку з чим кредиторські вимоги Головного управління ДПС в Одеській області  до боржника підлягають задоволенню у розмірі в сумі 79   374,72 грн., які складаються з:
49 062,72 грн. - Штрафні санкції за несвоєчасну сплату ДП «Пансіонат «Енергетик» узгодженої суми грошового зобов`язання протягом строків, визначених Податковим Кодексом України та пеня;
23   512,00 грн - Податкова заборгованість з штрафних санкцій за порушення законодавства про патентування, за порушення норм регулювання обліку готівки та про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг;
6   800,00 грн. - Податкова заборгованість з адміністративних штрафів та штрафних санкцій за рушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів.
Грошові вимоги Головного управління ДПС в Одеській області до боржника у загальній сумі 1   265 637,88 грн. підлягають відхиленню.
Згідно статті 47 Кодексу України з процедур банкрутства За результатами попереднього засідання господарський суд постановляє ухвалу, в якій зазначаються:
розмір та перелік усіх визнаних судом вимог кредиторів, що вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів;
розмір та перелік не визнаних судом вимог кредиторів;
дата проведення зборів кредиторів та комітету кредиторів;
дата підсумкового засідання суду, на якому буде постановлено ухвалу про санацію боржника чи постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, чи ухвалу про закриття провадження у справі про банкрутство, чи ухвалу про продовження строку процедури розпорядження майном та відкладення підсумкового засідання суду, яке має відбутися у строки, встановлені частиною другою   статті 44 цього Кодексу.
Розпорядник майна за результатами попереднього засідання вносить до реєстру вимог кредиторів відомості про кожного кредитора, розмір його вимог за грошовими зобов`язаннями, наявність права вирішального голосу в представницьких органах кредиторів, черговість задоволення кожної вимоги.
Неустойка (штраф, пеня) враховується в реєстрі вимог кредиторів окремо від основних зобов`язань у шосту чергу.
Погашення неустойки (штрафу, пені) у справі про банкрутство можливе лише в ліквідаційній процедурі.
Ухвала попереднього засідання є підставою для визначення кількості голосів, які належать кожному конкурсному кредитору під час прийняття рішення на зборах (комітеті) кредиторів. Для визначення кількості голосів для участі у представницьких органах кредиторів зі складу вимог конкурсних кредиторів виключається неустойка (штраф, пеня).
Таким чином, колегія суддів звертає увагу, що нормами КУзПБ не передбачено затвердження судом реєстру вимог кредиторів, суд лише розглядає вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого частиною першою статті 45 цього Кодексу, за наслідками розгляду яких, розпорядник майна вносить до реєстру вимог кредиторів відомості про кожного кредитора, розмір його вимог за грошовими зобов`язаннями, наявність права вирішального голосу в представницьких органах кредиторів, черговість задоволення кожної вимоги.
Висновки суду апеляційної інстанції.
Згідно з ч. ч. 1, 2, 5 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Проте, ухвала попереднього засідання Господарського суду Одеської області у даній справі не відповідає вимогам статті 236 ГПК України, оскільки місцевий господарський суд взагалі не обґрунтував рішення про задоволення кредиторських вимог, не з`ясував обставини на підставі яких заявлені кредиторські вимоги Тузлівська сільська рада Татарбунарського району Одеської області та Головне управління ДПС в Одеській області та поклав додаткові майнові зобов`язання на боржника, без з`ясування дійсних обставин справи.
Стаття 277 ГПК України встановлює підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.
1. Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:
1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3)   невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або   неправильне застосування норм матеріального права.
У даному випадку ухвалу було прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального права, при невідповідності висновків, викладених в ухвалі суду першої інстанції, обставинам справи, тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала пункт 1 ухвали Господарського суду Одеської області від 23.03.2021 у справі №916/2437/20 скасуванню з прийняттям нового рішення про визнання кредиторських вимог Тузлівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області з вимогами до боржника в сумі - 1   634   971,08 грн. та Головного управління ДПС в Одеській області з вимогами до боржника в сумі 79   374,72 грн.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства «Пансіонат Енергетик» - задовольнити частково.
Пункт 1 ухвали Господарського суду Одеської області від 13.07.2020 у справі №   916/3743/19 - скасувати частково та прийняти нове рішення.
Визнаними вимогами кредиторів Дочірнього підприємства «Пансіонат «Енергетик» (67751, Одеська обл., Білгород-Дністровський р-н, с. Молога, вул. Кишинівська, буд. 157, код  25552829):
- Тузлівська сільська рада Татарбунарського району Одеської області (68160, Одеська обл., Татарбунарський р-н, с. Тузли, вул. Завгороднього, буд. 29, код 04378876) з вимогами до боржника в сумі - 1   634   971,08 грн.
- Головне управління ДПС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5, код ЄДРПОУ 43142370) з вимогами до боржника в сумі 79   374,72 грн. 
Грошові вимоги Тузлівська сільська рада Татарбунарського району Одеської області до Дочірнього підприємства «Пансіонат «Енергетик» у загальній сумі 3   462   064,93 грн. - відхилити.
Грошові вимоги Головного управління ДПС в Одеській області до Дочірнього підприємства «Пансіонат «Енергетик» у загальній сумі 1   265 637,88 грн. - відхилити.
Постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення згідно положень ст.286 ГПК України.
Повний текст постанови складено 14.06.2021.

Головуючий суддя                                                                                І.Г. Філінюк 

Суддя                                                                                                    М.А. Мишкіна 

Суддя                                                                                                    К.В. Богатир