УКРАЇНА
ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
                                                                               Справа № 670/67/21
Провадження № 22-ц/4820/537/21

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

08 квітня 2021 року м. Хмельницький
Хмельницький апеляційний суд у складі
 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу № 670/67/21 за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , яка подана його представником  ОСОБА_2 , на ухвалу Віньковецького районного суду Хмельницької області від 12 лютого 2021 року про передачу цивільної справи за позовом ОСОБА_1  до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів на розгляд іншого суду (суддя Волкова О.М.).
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:
У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ КБ «ПриватБанк» про визнання кредитного договору недійсним та застосування наслідків недійсного правочину, стягнення моральної шкоди.
Ухвалою Віньковецького районного суду Хмельницької області від 12 лютого 2021 року цивільну справу № 670/67/21 за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживачів передано за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва (01601, м. Київ, вул. Володимирська, 15). У задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Бабчинського В.К. про об`єднання цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживачів (справа № 670/67/21) із цивільною справою за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (справа № 670/310/20), відмовлено.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції в частині передачі справи на розгляді іншого суду, ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду в частині передання справи за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва. Вважає оскаржувану ухвалу суду незаконною та необґрунтованою. На думку заявника, висновки суду про те, що позивач не є споживачем послуг і на нього не поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів» не обґрунтовані належним чином та не відповідають фактичним обставинам справи. Вказує, що внаслідок необґрунтованих висновків суд неправильно встановив територіальну підсудність справи. Суд мав врахувати право споживча на пред`явлення позову також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування цієї особи.
Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до положень ст. 369 ЦПК України, за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.
Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до положень ч.ч. 1-3, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Направляючи справу за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва суд першої інстанції виходив з того, що на спірні правовідносини не поширюються положення Закону України «Про захист прав споживачів», і це як наслідок унеможливлює застосування до даної позовної заяви ч. 5 ст. 28 ЦПК України щодо визначеності підсудності.
З такими висновками суду першої інстанції не можна погодитися, з огляду на таке.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
При здійсненні правосуддя у цивільних справах суд першої інстанції, неухильно дотримуючись норм матеріального та процесуального права, повинен забезпечити їх справедливий, неупереджений та упродовж розумного, але не більш встановленого законом строку розгляд і вирішення з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Підсудність - це розподіл підвідомчих загальним судам цивільних справ між різними судами першої інстанції залежно від роду (характеру) справ, що підлягають розгляду, і від території, на яку поширюється юрисдикція того чи іншого суду.
Згідно зі ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.
Відповідно до статті 27 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред`являються до суду за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
Згідно з частиною п`ятою статті 28 ЦПК України, позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.
Відповідно до преамбули Закону України «Про захист прав споживачів» (далі - Закон № 1023-XII в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.
Споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22 статті 1 Закону № 1023-XII в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Споживчий кредит - кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (п. 23 ст. 1 Закону № 1023-XII в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). 
Згідно з пунктом 17 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.
Відповідно до роз`яснень, які містяться у ч. 2 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12 квітня 1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», оскільки Закон не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг).
Зі змісту позовної заяви вбачається, що правовідносини, які виникли між сторонами, пов`язані з наданням кредитних послуг; ОСОБА_1 є споживачем таких послуг, отже, відповідно до ч. 5 ст. 28 ЦПК України, вибрав підсудність за зареєстрованим місцем свого проживання з урахуванням статусу споживача, який він набув у зв`язку із укладенням договору і на захист порушених прав під час укладання якого подано цей позов.
Колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що позов поданий ОСОБА_1 за місцем своєї реєстрації та відноситься до територіальної підсудності Віньковецького районного суду Хмельницької області, а судом першої інстанції без врахуванням обставин, що мали значення, помилково передано справу на розгляд іншому суду з порушенням правил альтернативної підсудності.
Право обирати суд, до якого подавати такий позов у разі наявності альтернативної підсудності законодавцем надано саме позивачу.
Зазначені обставини та норми права судом враховані не були, що призвело до помилкового висновку про непідсудність справи Віньковецькому районному суду Хмельницької області та передачу її за підсудністю за місцезнаходженням відповідача до іншого суду.
Крім того, ч. 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною 3 цієї ж статті визначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.
Крім того, лише при ухваленні рішення по суті спору суд (зважаючи на заявлені у даному випадку вимоги та наведені підстави позову) вправі визначити чи були порушені права позивача, саме як споживача у правовідносинах, що виникли між сторонами, чи ні та чи поширюється згаданий Закон на спірні правовідносини, чи ні. Тобто чи позов безпідставний чи навпаки обґрунтований та чи відповідачем порушено права позивача як споживача. У випадку, якщо норми згаданого Закону на вказані правовідносини не поширюються та права позивача як споживача не порушені суд відмовляє у задоволенні позову, у іншому випадку задовольняє вимоги. Однак встановлення обґрунтованості позовних вимог чи їх безпідставності на стадії відкриття провадження є неможливим та виходить за межі тих питань, які вирішує суддя при відкритті провадження у справі (ст.ст. 184-187 ЦПК України).
Отже, виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що ухвала суду в частині передачі справи на розгляд іншого суду постановлена з порушенням норм процесуального права, що, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником ОСОБА_2 , задовольнити.
Ухвалу Віньковецького районного суду Хмельницької області від 12 лютого 2021 року в частині передачі справи на розгляд іншого суду скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 08 квітня 2021 року.

Суддя-доповідач                                                І.В. П`єнта

Судді:                                                                А.П. Корніюк

       О.І. Талалай