ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД

Справа № 991/3173/21
Провадження № 1-кс/991/3226/21

У Х В А Л А

27 травня 2021 року	місто Київ	

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , 
здійснивши у відкритому судовому засіданні в залі суду судовий розгляд скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на бездіяльність Генерального прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,
в с т а н о в и в :

11.05.2021 до Вищого антикорупційного суду надійшла скарга  ОСОБА_3  та  ОСОБА_4  на бездіяльність Генерального прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі – ЄРДР).
Зі змісту скарги вбачається, що 05.05.2021  ОСОБА_3  та ОСОБА_4 засобами електронного зв`язку направили до Генерального прокурора заяву про вчинення посадовими особами Офісу Генерального прокурора, Київської міської прокуратури, Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Києві, слідчим суддею Печерського районного суду міста Києва та іншими службовими особами вказаного суду, слідчими суддями та керівником апарату Вищого антикорупційного суду кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 20 – 30, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366, ч. 4 ст. 368 КК України. Вказана заява надійшла до адресата 05.05.2021. Заявники стверджують, що станом на день подання скарги відомості до ЄРДР про кримінальне правопорушення за їх заявою не внесені та досудове розслідування не розпочато.
У зв`язку з цим,  ОСОБА_3  та ОСОБА_4 звернулися до Вищого антикорупційного суду зі скаргою на бездіяльність Генерального прокурора та просять слідчого суддю зобов`язати останнього внести відповідні відомості до ЄРДР за їх заявою.
Судовий розгляд скарги ОСОБА_3  та ОСОБА_4 призначався неодноразово (13.05.2021, 24.05.2021 та 27.05.2021), про що заявники повідомлялися належним чином. Проте останні в жодне з призначених судових засідань не з`явилися, причин своєї неявки не повідомили. 
Вирішуючи питання щодо можливості проведення судового засідання у відсутність  ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , звертаю увагу на те, що ухвалою Вищого антикорупційного суду від 11.05.2021 задоволено клопотання заявників про здійснення дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції з Дніпровським районним судом міста Києва. У відповідному клопотанні неможливість прибуття заявників до Вищого антикорупційного суду вмотивована тим, що в м. Києві поширена гостра респіраторна хвороба COVID – 19, а в силу їх віку пересуватись громадським транспортом є небезпечно для їх здоров`я. Разом із цим, в резолютивній частині ухвали від 11.05.2021 учасникам судового провадження роз`яснено, що здійснення дистанційного провадження не є перешкодою для їх прибуття до Вищого антикорупційного суду для участі у судовому засіданні (а.с. 11).
Відповідно до інформації, отриманої від Дніпровського районного суду міста Києва, зазначений суд розміщуються у двох приміщеннях, розташованих за адресами: 1) м. Київ, вул. О. Кошиця, 5, та 2) м. Київ, вул. Івана Сергієнка, 3. В приміщення № 1 відсутні технічні можливості для забезпечення здійснення судового засідання в режимі відеоконференції. Така можливість існує лише в приміщенні № 2. Тому заявникам було повідомлено про можливість прийняття участі в судового засіданні в режимі відеоконференції лише в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва, яке розташоване по вул. Івана Сергієнка, 3 (а.с. 27).
З матеріалів справи вбачається, що повідомлення про розгляд даної скарги на 13.05.2021, 24.05.2021 та 27.05.2021 заздалегідь направлено Блонським на зазначені в їх заяві електронні адреси ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 16, 17, 34, 35, 50, 51). 
В наведених нижче клопотаннях заявники підтвердили факт надходження на їх електронні адреси судових викликів.
24.05.2021 та 27.05.2021 на адресу суду надійшли клопотання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про передачу їх скарги до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду для визначення підсудності, оскільки у вчиненні кримінального правопорушення ними обвинувачуються слідчі судді Вищого антикорупційного суду. У вказаних клопотаннях заявники зазначають про те, що їх присутність в засіданні, де має вирішуватись перш за все питання про передачу справи до іншого суду для вирішення підсудності справи, є необов`язковою (а.с. 39, 59).
Починаючи з 01.05.2021 «червоний» рівень епідемічної небезпеки поширення гострої респіраторної хвороби COVID – 19 у місті Києві скасовано, тому 13.05.2021, 24.05.2021 та 27.05.2021 для участі в судовому засіданні заявники не мали перешкод для прибуття як до приміщення Дніпровського районного суду міста Києва, так й до приміщення Вищого антикорупційного суду.
Таким чином, 27.05.2021 заявники Блонські в черговий раз не прибули в судове засідання без поважних причин.
З огляду на викладене та з метою додержання розумного строку розгляду справи слідчим суддею, вважаю за можливе розглянути дану скаргу у відсутність заявників.

Представник Офісу Генерального прокурора, будучи належно повідомленим про час та місце розгляду скарги, в судове засідання не прибув, причини неявки не повідомив. 
Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, неприбуття в судове засідання слідчого або прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя дійшов наступних висновків. 
Частиною 1 ст. 303 КПК України передбачена можливість оскарження бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати досудове розслідування.
Відповідно до п. п. 4, 5 ч. 5 ст. 214 КПК України до ЄРДР, серед іншого, вносяться відомості про: короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.
З аналізу вказаних норм вбачається обов`язок уповноважених органів здійснити фіксацію наданих особою відомостей про кримінальне правопорушення. При цьому, варто наголосити, що передбачена чинним КПК України процедура внесення відомостей не свідчить, що взагалі відсутні критерії для внесення чи невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, а передбачає те, що для перевірки відповідних підстав не потрібно проводити оцінку викладених у заяві відомостей, а необхідно перевірити зміст самої заяви.
Для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР заявник у своїй заяві має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо). Такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами ЄРДР такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті КК України).
У випадку, якщо зі змісту заяви неможливо встановити цих загальних ознак, тобто чи могло бути вчинено злочин взагалі, такі відомості до реєстру не підлягають внесенню.

З матеріалів справи вбачається, що 05.05.2021  ОСОБА_3  та ОСОБА_4 засобами електронного зв`язку направили до Генерального прокурора заяву про вчинення у складі злочинної організації за кошти Комітету державної безпеки Республіки Білорусь та інших структур «особливо злочинного анти людяного Лукашенівського режиму», а саме вчиненого посадовими особами Офісу Генерального прокурора, Київської міської прокуратури, Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Києві, слідчим суддею Печерського районного суду міста Києва та іншими службовими особами вказаного суду, слідчими суддями та керівником апарату Вищого антикорупційного суду особливо тяжких корупційних злочинів, передбачених ст. ст. 20 – 30, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366, ч. 4 ст. 368 КК України (а.с. 4).
Проте, у вказаній заяві від 05.05.2021,  ОСОБА_3  та  ОСОБА_4  взагалі не наводять конкретних, відомих їм як заявникам, відомостей, що можуть свідчити про вчинення вищевказаними особами кримінальних правопорушень, зокрема, передбачених ст. ст. 20 – 30, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366, ч. 4 ст. 368 КК України. 
Так, в заяві зазначено наступне: «Всупереч положенням, а саме без внесення відомостей про злочин до ЄРДР, заступник начальника відділу Офісу Генерального прокурора протиправно направив до Київської міської прокуратури супровідним листом, а начальник відділу Київської міської прокуратури своїм супровідним листом також без внесення відомостей до ЄРДР перенаправив Заяву до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Києві. 
Крім того, начальник відділу Офісу Генерального прокурора використав своє службове положення в Офісі Генерального прокурора, всупереч Положенню, без внесення до ЄРДР відомостей, перенаправив окремо Доповнення Заяви і Друге доповнення Заяви до Київської міської прокуратури своїм супровідним листом, де заступник начальника відділу Київської міської прокуратури також без внесення відомостей до ЄРДР, перенаправив Доповнення Заяви і Друге доповнення Заяви до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Києві. 
Потім для знищення чи приховування від розгляду Заяви, Доповнень до заяви використали службових осіб Печерського районного суду міста Києва та Вищого антикорупційного суду...
Так, слідчий суддя Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_5 з начальником відділу та секретарем судового засідання вказаного суду підробили офіційні документи кримінального провадження № 757/10105/21-к про виклик нас в судове засідання, та знищили і приховали від розгляду Заяву та Доповнення до Заяви. 
Крім того, керівник апарату Вищого антикорупційного суду прийняв участь у процесі підробки офіційних документів кримінального провадження № 991/1280/21, чим знищили чи приховали від розгляду Заяву, Доповнення Заяви та Друге доповнення Заяви...». 
Не оцінюючи обґрунтованість заяви  ОСОБА_3  та  ОСОБА_4  на предмет наявності ознак складу злочину, вважаю очевидним, що в ній відсутні відомості, які б свідчили або могли свідчити про вчинені кримінальні правопорушення.
На переконання слідчого судді, у заяві  ОСОБА_3  та  ОСОБА_4  містяться лише абстрактні судження заявників, що ґрунтуються виключно на їх суб`єктивній оцінці, які вони не підкріплюють жодними фактичними обставинами, що давали б підстави для кваліфікації відомостей, викладених у заяві про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 20 – 30, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366, ч. 4 ст. 368 КК України, та внесення коротких відомостей про них до Єдиного реєстру досудових розслідувань, щоб у подальшому проводити їх досудове розслідування.
Розглянувши скаргу в межах питань, які були винесені на розгляд заявниками, перевіривши надані в обґрунтування їх доводів матеріали, з урахуванням наведеного вище, слідчий суддя доходить висновку, що вимоги  ОСОБА_3  та  ОСОБА_4  в частині зобов`язання Генерального прокурора внести до ЄРДР відомості, що можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень посадовими особами Офісу Генерального прокурора, Київської міської прокуратури, Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Києві, слідчим суддею Печерського районного суду міста Києва та іншими службовими особами вказаного суду, керівником апарату Вищого антикорупційного суду, не підлягають задоволенню.
Втім, у зазначеній заяві ОСОБА_3 від 05.05.2021, окрім вищевикладеного, йдеться також про ймовірне вчинення слідчими суддями Вищого антикорупційного суду ОСОБА_6 та ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 20 – 30, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366, ч. 4 ст. 368 КК України.
Щодо згаданої вимоги заявників, то вважаю, що в цій частині провадження за їх скаргою підлягає закриттю, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 4 ст. 304 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню.
Частиною другою згаданої статті передбачено, що скарга повертається, якщо: 1) скаргу подала особа, яка не має права подавати скаргу; 2) скарга не підлягає розгляду в цьому суді; 3) скарга подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
Згідно із ч. 2 ст. 307 КПК України після відкриття провадження за скаргою та за результатами її розгляду слідчий суддя може постановити ухвалу про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 11) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
Аналіз наведених вище правових положень дає підстави дійти висновку, що рішення про відмову у відкритті провадження за скаргою або про повернення скарги особі, яка її подала, може бути ухвалене лише на стадії вирішення питання про відкриття провадження, а рішення, передбачені ч. 2 ст. 307 КПК України, - за наслідками розгляду скарги по суті. 
Разом із цим, під час судового розгляду даної скарги слідчим суддею встановлено, що в заяві ОСОБА_3  та ОСОБА_4 йдеться про ймовірне вчинення слідчими суддями Вищого антикорупційного суду ОСОБА_6 та ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 20 – 30, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366, ч. 4 ст. 368 КК України.
Відповідно до положень ст. 331 КПК України Вищому антикорупційному суду підсудні кримінальні провадження стосовно корупційних кримінальних правопорушень, передбачених в примітці статті 45 Кримінального кодексу України, статтями 2062, 209, 211, 3662, 3663 Кримінального кодексу України, якщо наявна хоча б одна з умов, передбачених пунктами 1 – 3 частини п`ятої статті 216 Кримінального процесуального кодексу України.
В примітці до ст. 45 КК України перелічені злочини, які вважаються корупційними, зокрема, передбачені ст. 364, ст. 368 КК України.
Пунктами 1 – 3 частини п`ятої ст. 216 КПК України передбачені умови, наявність хоча б однієї з яких, повинна мати місце при вирішенні питання про підсудність кримінального провадження Вищому антикорупційному суду.
Як вбачається зі скарги та доданих до неї матеріалів йдеться про можливе вчинення злочинів передбачених ст. ст. 20 – 30, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366, ч. 4 ст. 368 КК України, суддями Вищого антикорупційного суду.
Злочини, передбачені ч. 2 ст. 364, ч. 4 ст. 368 КК України, входять до переліку кримінальних правопорушень, зазначених в ч. 1 ст. 331 КПК України, однак відсутня хоча б одна з умов, передбачена пунктами 1 – 3 частини п`ятої ст. 216 КПК України. 
У п. 1 ч. 5 ст. 216 КПК України йдеться, зокрема, про вчинення кримінальних правопорушень суддею (крім суддів Вищого антикорупційного суду).
У зв`язку з цим, відсутні правові підстави для розгляду скарги в цій частині слідчим суддею Вищого антикорупційного суду, а тому подані 24.05.2021 та 27.05.2021 заявниками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 клопотання про передачу їх скарги до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду для визначення підсудності, оскільки у вчиненні кримінального правопорушення ними обвинувачуються судді Вищого антикорупційного суду, слідчий суддя не приймає до уваги, оскільки зазначеними вище положеннями кримінального процесуального закону питання про підсудність кримінального провадження Вищому антикорупційному суду вже вирішено законодавцем.
З огляду на викладене, доходжу до висновку, що провадження за скаргою  ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в частині оскарження бездіяльності, яка полягає у невнесенні до ЄРДР відомостей, що можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень суддями Вищого антикорупційного суду, слід закрити. 
У даному випадку правові наслідки закриття провадження є фактично однаковими із наслідками рішення про відмову у відкритті провадження або повернення скарги, оскільки ця скарга не була розглянута по суті. Тому, з урахуванням положень ч. 6 ст. 304 КПК України, ця ухвала про закриття провадження може бути оскаржена в апеляційному порядку.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 307 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в :

У задоволенні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в частині оскарження бездіяльності Генерального прокурора, яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення заступником начальника відділу Офісу Генерального прокурора, начальником відділу Офісу Генерального прокурора, начальником відділу Київської міської прокуратури, заступником начальника відділу Київської міської прокуратури, заступником начальника Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Києві, слідчим суддею Печерського районного суду міста Києва, начальником відділу Печерського районного суду міста Києва, секретарем судового засідання Печерського районного суду міста Києва, керівником апарату Вищого антикорупційного суду, – відмовити.
Провадження за скаргою в частині оскарження бездіяльності Генерального прокурора, яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення слідчими суддями Вищого антикорупційного суду – закрити.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. 

Слідчий суддя                                                 ОСОБА_1