ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/267/21                                                    Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Руденко А.В.,                                                                                   
                                                                                                                                   Суддя-доповідач Кобаль М.І.   

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2021 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого                                               Кобаля М.І.,
суддів                                                        Бужак Н.П., Костюк Л.О.
при секретарі                                               Хмарській К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні без участі сторін апеляційну скаргу Черкаського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Черкаського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання дій неправомірними та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (далі по тексту - позивачі) звернулися до суду із адміністративним позовом до Черкаського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі по тексту - відповідач, Черкаський РВ ДВС Центрального МУ Мін`юсту) в якому просили:
- визнати протиправними дії головного державного виконавця Черкаського РВ ДВС Центрального МУ Мін`юсту Яворського О.М. щодо винесення постанов: про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні № 64034193 з боржника ОСОБА_1 у сумі 12 000 грн., про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №64034602 з боржника ОСОБА_2 у сумі 12 000 грн. та про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №64034411 з боржника ОСОБА_3 у сумі 12 000 грн.;
- визнати протиправними та скасувати постанови головного державного виконавця Черкаського РВ ДВС Центрального МУ Мін`юсту Яворського О.М., а саме: постанову про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні № 64034193 з боржника ОСОБА_1 у сумі 12 000 грн., постанови про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №64034602 з боржника ОСОБА_2 у сумі 12 000 грн. та постанови про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №64034411 з боржника ОСОБА_3 у сумі 12 000 грн.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2021 року зазначений адміністративний позов задоволено повністю.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та постановити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Сторони в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлялися належним чином.
Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, не перешкоджає слухання справи.
Справу розглянуто у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а оскаржуване рішення скасувати, виходячи з наступного. 
Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України,  підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Частиною 1 ст. 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 16.09.2020 року по справі №707/1296/19 зобов`язано ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_4 права власності на 1/4 частини домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом надання вільного доступу до житлового будинку.
На виконання рішення суду від 16.09.2020 року по справі №707/1296/19, 03.11.2020 року Черкаським районним судом були видані виконавчі листи щодо кожного із боржників. 
28.12.2020 року до відповідача звернувся представник стягувача ОСОБА_4 - Прядка В.М. із заявами про надання виконавчих листів від 17.10.2020 у справі №707/1296/19. До заяв були долучені оригінали виконавчих листів, копія паспорта та ідентифікаційного коду стягувача ОСОБА_4 та копія довіреності.
06.01.2021 року головним державним виконавцем Черкаського РВ ДВС Центрального МУ Мін`юсту Яворським О.М. винесено постанову ВП №64034193 про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №707/1296/19, виданого Черкаським районним судом Черкаської області 03.11.2020 року, боржник у виконавчому провадженні ОСОБА_1 , згідно з пунктом 3 якої стягнуто з боржника виконавчий збір у сумі 12     000 гривень
Також, одночасно головним державним виконавцем Черкаського РВ ДВС Центрального МУ Мін`юсту Яворським О.М. була винесена постанова про стягнення виконавчого збору ВП №64034193 від 06.01.2021 року про стягнення з боржника - ОСОБА_1 судового збору у сумі 12     000 грн.
06.01.2021 року головним державним виконавцем Черкаського РВ ДВС Центрального МУ Мін`юсту Яворським О.М. винесено постанову ВП № 64034411 про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №707/1296/19, виданого Черкаським районним судом Черкаської області 03.11.2020, боржник у виконавчому провадженні ОСОБА_3 , згідно з пунктом 3 якої стягнуто з боржника виконавчий збір у сумі 12 000 грн. 
Також, одночасно  головним державним виконавцем Черкаського РВ ДВС Центрального МУ Мін`юсту Яворським О.М. була винесена постанова ВП №64034411 від 06.01.2021 року про стягнення із ОСОБА_3 виконавчого збору у сумі 12 000 грн.
06.01.2021 року головним державним виконавцем Черкаського РВ ДВС Центрального МУ Мін`юсту Яворським О.М. винесено постанову ВП №64034602 про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №707/1296/19, виданого Черкаським районним судом Черкаської області 03.11.2020, боржник у виконавчому провадженні ОСОБА_3 , згідно з пунктом 3 якої стягнуто з боржника виконавчий збір у сумі 12     000 гривень.
Також одночасно головним державним виконавцем Черкаського РВ ДВС Центрального МУ Мін`юсту Яворським О.М. була винесена постанова ВП №64034602 від 06.01.2021 року про стягнення із ОСОБА_3 виконавчого збору у сумі 12     000 грн.
Предметом спору в даній справі є постанови про стягнення виконавчого збору у виконавчих провадженнях № 64034193, №64034602 та №64034411 з боржників у сумі 12 000 грн. з кожного (далі по тексту - оскаржувані постанови).
Не погоджуючись з оскаржуваними постановами, позивачі звернулися з даним позовом до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. 
Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що за відсутності доказів, які свідчать про перешкоди позивачами стягувачу ОСОБА_4 у вільному доступі до житлового будинку позивачі добровільно виконують рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 16.09.2020 у справі №707/1296/19, а тому підстави для примусового виконання відсутні.
Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він не знайшов свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.
Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, нормами Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VІІІ від 02.06.2016 (далі - Закону №1404) (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Статтею 1 Закону № 1404-VIII встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Пунктом 1 частини 1      статті 3 Закону № 1404-VIII врегульовано, що підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Пунктом 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.
Частиною 1 статті 18 вказаного Закону встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Згідно з ч. 1 статті 26 Закону N 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 
1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення; 
2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 
3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; 
4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; 
5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.
Частиною 5 вказаної статті Закону № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
Як убачається із матеріалів справи та вже зазначалося судом апеляційної інстанції, 06.01.2021 року головним державним виконавцем Черкаського РВ ДВС Центрального МУ Мін`юсту Яворським О.М. винесено постанови у виконавчих провадженнях № 64034193, №64034602 та №64034411 про відкриття виконавчих проваджень з виконання виконавчого листа №707/1296/19.
Того ж дня, головним державним виконавцем Черкаського РВ ДВС Центрального МУ Мін`юсту Яворським О.М. винесено оскаржувані постанови про стягнення виконавчого збору у виконавчих провадженнях № 64034193, №64034602 та №64034411 з боржників у сумі по 12 000 грн. з кожного.
Колегія суддів звертає увагу, що вищевказані оскаржувані постанови повністю узгоджується із приписами Закону № 1404-VIII, з огляду на наступне.
Частинами 1-4 статтею 27 Закону № 1404-VIII  передбачено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.
Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.
За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.
Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
Відповідно до ч. 5 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір не стягується:
1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 
2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 
3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»; 
4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 
5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 
6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.
Отже, стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Примусове виконання рішення розпочинається з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, тому одночасно з відкриттям виконавчого провадження повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору. При цьому, стягнення з боржника виконавчого збору в постанові про відкриття виконавчого провадження є обов`язком державного виконавця.
Водночас, статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено порядок винесення постанови про стягнення виконавчого збору, зокрема частиною третьою якої передбачено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.
Отже, стягнення виконавчого збору відбувається безпосередньо в процесі примусового виконання рішення із винесенням відповідної постанови. Підставою для винесення постанови про стягнення виконавчого збору (не пізніше наступного робочого дня) з дня закінчення виконавчого провадження є те, що виконавчий збір не стягнуто.
Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 28.04.2020 року по справі 480/3452/19.
Правовими положеннями ч.5 ст. 242 КАС України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Тобто, норми Закону України «Про виконавче провадження» не встановлюють залежності між прийняттям постанови про стягнення виконавчого збору та обставинами вчинення державним виконавцем дій по здійсненню примусового стягнення з боржника в межах виконавчого провадження, оскільки законодавчо прямо визначається обов`язок державного виконавця прийняти постанову про стягнення виконавчого збору одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження.
Зміст наведених норм дає підстави для висновку, що державний виконавець визначає суму виконавчого збору у постанові про відкриття виконавчого провадження, а у випадку повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) постанова про стягнення виконавчого збору має бути прийнята не пізніше наступного дня з дня наведених обставин. При цьому, останнє повноваження реалізується державним виконавцем, якщо виконавчий збір ще не стягнуто. Крім того, наведені норми дозволяють державному виконавцю вирішити питання про стягнення виконавчого збору як у постановах про відкриття виконавчого провадження, закінчення виконавчого провадження так і в окремій постанові, якою вирішується питання про стягнення виконавчого збору.
З огляду на вищезазначені обставини справи, надані докази та доводи апелянта, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувані постанови про стягнення виконавчого збору від 06.01.2021 року № 64034193, №64034602 та №64034411 прийняті у відповідності до норм Закону України «Про виконавче провадження», а тому є законними та не підлягають скасуванню.
Також, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що висновки суду першої інстанції про те, що рішення суду першої інстанції виконується позивачами у добровільному порядку, оскільки позивачі не чинять перешкод ОСОБА_4 у користуванні її майном, не заслуговують на увагу суду апеляційної інстанції, адже не є предметом спору в даній справі та не впливають на законність оскаржуваних постанов, оскільки у державного виконавця не було альтернативи і останній був зобов`язаний прийняти оскаржувані постанови.
Натомість, відкриття провадження з примусового виконання рішення (будь-яка дія або сукупність дій) уже свідчить про те, що таке рішення не виконувалося добровільно.
У даному випадку, те що позивачі не чинили перешкод у користуванні ОСОБА_4 своїм майном,  свідчить про фактичне виконання рішення, а не про добровільне його виконання.
Також, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що в даній справі державним виконавцем виконавчий збір не стягувався, а для його стягнення існує необхідність винесення постанов про відкриття виконавчого провадження по стягненню виконавчого збору.
У разі винесення зазначених постанов позивачі не позбавлені можливості звернутися до суду з належними доказами добровільного виконання судового рішення.
Аналіз наведених вище норм свідчить про те, що державнимо виконавцем Черкаського РВ ДВС Центрального МУ Мін`юсту Яворським О.М. законно та обґрунтовано прийнято постанови про стягнення виконавчого збору від 06.01.2021 року № 64034193, №64034602 та №64034411, з огляду на правові висновки викладені в даній постанові суду апеляційної інстанції.
Отже, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що даний адміністративний позов не підлягає задоволенню, а доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу суду, адже у державного виконавця не було альтернативи і останній був зобов`язаний прийняти оскаржувані постанови про стягнення виконавчого збору, відповідно до ст. 27 Закону №1404. 
Таким чином, у контексті спірних правовідносин та обставин даної справи, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що в даному випадку позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що судом першої інстанції рішення прийнято з порушення норм матеріального та процесуального права. 
У зв`язку з цим, колегія суддів вважає необхідним рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю. 
Керуючись ст.ст. 242, 317, 321, 322, 325, 328, 329  КАС України, Шостий апеляційний адміністративний суд, -      

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Черкаського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) - задовольнити.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2021 року - скасувати. 
Ухвалити нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Черкаського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання дій неправомірними та скасування постанови відмовити повністю.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя:                                                                      М.І. Кобаль

Судді:                                                                                          Н.П. Бужак

                                                                                                             Л.О. Костюк

Повний текст виготовлено 15.04.2021 року