УХВАЛА

03 червня 2021 року 
м. Київ
Справа №  904/5835/19 
Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду:
Бакуліної С. В.(доповідач),
розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Ізі Лайф"
на постанову Центрального  апеляційного господарського суду від 13.04.2021 (головуючий - Коваль Л.А., судді: Мороз В.Ф., Чередко А.Є.) та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.01.2021 (суддя Мартинюк С.В.)
у справі №904/5835/19
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Ізі Лайф"
до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Імперіо-Партнер Груп", 
2. Компанії "Оаккрофт Інвестментс Лімітед" ("Oakcroft investments limited"),
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвінтум",
про  визнання недійсним договору купівлі-продажу цінних паперів від 10.07.2018 №БВ81-100718,
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Ізі Лайф" (далі - ТОВ "КУА "Ізі Лайф") звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з  позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Імперіо-Партнер Груп", Компанії "Оаккрофт Інвестментс Лімітед" ("Oakcroft investments limited") про визнання недійсним договору купівлі-продажу цінних паперів від 10.07.2018 №БВ81-100718.
Господарський суд Дніпропетровської області рішенням від 19.01.2021 у справі №904/5835/19, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 13.04.2021, у задоволенні позовних вимог ТОВ "КУА "Ізі Лайф" відмовив.
07.05.2021 (згідно з відміткою на поштовому конверті) ТОВ "КУА "Ізі Лайф" звернувся безпосередньо до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить: скасувати постанову Центрального  апеляційного господарського суду від 13.04.2021 та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.01.2021 і ухвалити нове рішення про задоволення позову. Крім того, скаржником в прохальній частині заявлено клопотання про передачу цієї справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, оскільки вона містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку та формування єдиної правозастосовчої практики.
Перевіривши матеріали касаційної скарги, Суд вважає за необхідне залишити її без руху з огляду на таке.
Виходячи з приписів частини другої статті 292 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, вона залишається без руху.
Пунктом 5 частини другої статті 290 ГПК України унормовано, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 287 ГПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині 3 цієї статті.
Пунктом першим та третім частини другої статті 287 ГПК України  передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.
Обґрунтовуючи підстави касаційного оскарження вищезазначених судових рішень, скаржник посилається на пункти 1, 2, 3 частини другої статті 287 ГПК України, зазначаючи, що:
- суди попередніх інстанцій не врахували висновків Верховного Суду, викладених, зокрема у постановах від 17.10.2018 у справі №910/16391/17, від 12.06.2018 у справі №927/976/18, від 06.06.2018 у справі №908/1029/16, від 02.05.2018 у справі №923/20/17, від 16.05.2018 у справі №916/2872/16;
- необхідно відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
- відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
Так, якщо підставою для відкриття касаційного провадження скаржник вважає наявність випадку, передбаченого пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, він повинен чітко вказати норму права, висновок про застосування якої був сформований Верховним Судом, дату прийняття відповідного судового рішення та номер справи, навести сам висновок і в чому полягає невідповідність оскарженого судового рішення сформованій правозастосовчій практиці.
Якщо касаційна скарга подана на підставі пункту 2 частини другої статті 287 цього Кодексу в ній зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у конкретній постанові Верховного Суду. При цьому недостатнім буде посилання лише на непогодження з правовою позицією Верховного Суду, оскільки норма вимагає вмотивованого обгрунтування саме відступлення від правового висновку. Отже необхідним є викладення не власної правової позиції по суті спору, а саме правової позиції щодо правового висновку, якого дійшов Верховний Суд у конкретній справі у подібних правовідносинах.
Якщо ж підставою для відкриття касаційного провадження скаржник вважає наявність випадку, передбаченого пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України, він повинен зазначити норму права, практику застосування якої необхідно сформувати, обставини справи, до яких ця норма повинна застосовуватись, який висновок зробили суди попередніх інстанцій з цього питання та обґрунтувати, в чому полягає непогодження із ним.
Разом з тим, скаржником не дотримано вимог пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України, оскільки посилаючись на цитати постанов Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 17.10.2018 у справі №910/16391/17, від 12.06.2018 у справі №927/976/18, від 06.06.2018 у справі №908/1029/16, від 02.05.2018 у справі №923/20/17, від 16.05.2018 у справі №916/2872/16, скаржник не зазначає щодо якої саме норми права викладені висновки у наведених постановах, і не обґрунтовує того, що правовідносини у справах, на які міститься посилання в касаційній скарзі, та у цій справі є подібними.
Крім того, скаржник не вмотивував від якого висновку та щодо якої норми права він просить Верховний Суд відступити, оскільки ним не зазначено в якій саме постанові (номер справи, дата складання постанови) викладено певний  висновок та щодо якої саме норми права. Таким чином, не наведено вмотивованого обґрунтування відступу від висновку Верховного Суду, а викладено лише власну правову позицію по суті спору.
Також звертається увага скаржника, що ним не наводиться відповідної норми (норм) права (щодо застосування якої відсутній висновок Верховного Суду), єдину практику застосування якої (яких) необхідно сформувати, обставини справи, до яких ця норма повинна застосовуватись, який висновок зробили суди попередніх інстанцій з цього питання, та не обґрунтовано, в чому полягає непогодження із ним.
У зв`язку з вищенаведеним, Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без руху відповідно до частини другої статті 292 ГПК України. Для усунення недоліків касаційної скарги, скаржник має зазначити: норму (норми) права, висновок про застосування якої (яких) був сформований Верховним Судом у подібних правовідносинах, навести сам висновок, який не був врахований в оскаржуваних судових рішеннях; вмотивоване обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду; норму права щодо якої відсутній висновок її застосування із конкретизацією змісту правовідносин, в яких цей висновок відсутній, та обґрунтувати необхідність формування правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи.
Отже, способом усунення недоліків касаційної скарги ТОВ "КУА "Ізі Лайф" на постанову Центрального  апеляційного господарського суду від 13.04.2021 та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.01.2021 у справі №904/5835/19 є викладення касаційної скарги у новій редакції з урахуванням наведених вище вимог процесуального законодавства.
При цьому звертається увага на те, що нову редакцію касаційної скарги, подану на виконання приписів цієї ухвали, необхідно також надіслати іншим учасникам справи, надавши Суду докази такого надіслання.
Згідно з частиною четвертою статті 174 та частиною другою статті 292 ГПК України, якщо скаржник не усунув недоліки касаційної скарги у строк, встановлений судом, така касаційна скарга вважається неподаною і повертається особі, що звернулась із касаційною скаргою.
Керуючись статтями 174, 234, 235, 287, 290, 292 ГПК України, Верховний Суд
У Х В А Л И В:
1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Ізі Лайф" на постанову Центрального  апеляційного господарського суду від 13.04.2021 та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.01.2021 у справі №904/5835/19 залишити без руху. 
2. Надати скаржнику строк для усунення недоліків касаційної скарги, що не перевищує десять днів з дня вручення ухвали.
3. Роз`яснити Товариству з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Ізі Лайф", що невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали є підставою для повернення касаційної скарги без розгляду.
(Докази виконання вимог цієї ухвали надсилати/подавати на адресу Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду: вул. О.  Копиленка, 6, м. Київ, 01016).  
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                  С. В. Бакуліна