КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 357/7087/20	 	
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/9082/2021	 	
Головуючий у суді першої інстанції: Цукуров В.П.	 	
Доповідач у суді апеляційної інстанції:Семенюк Т.А.	 	
 
22 червня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді - Семенюк Т.А
Суддів - Рейнарт І.М., Кирилюк Г.М.,
при секретарі - Максюк І.Г.,
розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 березня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», Приватний нотаріус Білоцерківського міського нотаріального округу Дерун Анатолій Андрійович, ОСОБА_4 та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», Приватний нотаріус Білоцерківського міського нотаріального округу Дерун Анатолій Андрійович, ОСОБА_4 про визнання прилюдних торгів недійсними, визнання недійсним свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, скасування державної реєстрації прав власності та повернення майна у власність, -
 
В С ТА Н О В И В :
 
У липні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання прилюдних торгів недійсними, визнання недійсним свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, скасування державної реєстрації прав власності та повернення майна у власність.
06.08.2020 року ухвалою суду першої інстанції провадження у даній справі було відкрито, призначено провести її розгляд за правилами загального позовного провадження. Цією ж ухвалою у Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було витребувано докази: належним чином завірені матеріали ВП №30466576 з примусового виконання за виконавчим листом №2-5827/2010, виданим 01.11.2011 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області, про стягнення з ОСОБА_6 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» боргу в розмірі 747 181 грн. 40 коп. (а.с.47-49).
13.08.2020 року Білоцерківським міським відділом державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) було отримано копію ухвали про відкриття провадження та витребування доказів, разом із матеріалами позову, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 56).
12.10.2020 року в судове засідання представник Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Будь-яких заяв, клопотань на адресу суду не надходило. Вимоги ухвали суду в частині надання доказів не виконані (а.с. 131).
19.10.2020 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області на адресу Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) було направлено лист-нагадування разом з матеріалами позову та ухвалою від 06.08.2020 року, в якому запропоновано виконати ухвалу суду в частині надання доказів, а також направити на адресу суду відзив на позов (а.с. 135).
Вказаний лист-нагадування було отримано представником Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) 25.01.2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 163).
04.02.2021 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області на адресу Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) було повторно направлено лист-нагадування разом із копією ухвали суду від 06.08.2020 року, в якому запропоновано виконати вказану ухвалу суду. Також відповідача повідомлено про визнання явки його представника у наступне судове засідання обов`язковою (а.с.170).
Вказаний лист-нагадування було отримано представником Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) 17.02.2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 179).
Проте, 24.03.2021 року у судове засідання представник Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) не з`явився. Вимоги ухвали від 06.08.2020 року не виконані.
24.03.2021 року у судовому засіданнісуду першої інстанції представник позивача вважав неможливим розгляд справи за відсутності представника відповідача та за відсутності витребуваних судом доказів. З метою його спонукання до добросовісного виконання процесуальних обов`язків, просив застосувати до відповідача заходи процесуального примусу.
Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 березня 2021 року застосовано до Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) заходи процесуального примусу у вигляді штрафу.
Стягнуто з Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) штраф в розмірі 2270,00 грн. в дохід державного бюджету.
Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 в інтересах Білоцерківського міського відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду вважаючи,  що судом порушено норми  процесуального та матеріального права, не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що Білоцерківський міський відділ Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) на виконання ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06.08.2020 року по справі №357/7087/20 надав належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження № 30466576 з примусового виконання виконавчого листа №2-5827/2010, виданого 01.11.2011 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області про стягнення на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» боргу в розмірі 747 181 грн. 40 коп.
Зазначив, що судом першої інстанції не враховано об`єктивні причини невчасного виконання ухвали, оскільки несвоєчасне надання витребовуваних судом копій матеріалів виконавчого провадження №30466576 зумовлене тим, що матеріали виконавчого провадження №30466576 двічі вилучалися правоохоронними органами на підставі Ухвал Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18.08.2015 року по справі №357/11642/15-к та від 09.03.2016 року по справі №357/3016/16-к, а також пошуком даного провадження в архіві. 
Відповідно до частини 2 розділу XI Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватних виконавців, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 07.06.2017 року № 1829/5: строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік. Отже, витребовуване виконавче провадження підлягало знищенню за строками зберігання, оскільки, була отримана ухвала Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06.08.2020 року по справі №357/7087/20 дане виконавче провадження не було включено до акту вилучення для знищення та здійснювавя пошук його в архіві.
Апелянт вказує, що Білоцерківський міський відділ Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) неодноразово надавав Білоцерківському міськрайонному суду матеріали витребовуваного виконавчого провадження, які містяться в матеріалах справи №357/4884/13-ц, №357/11642/15-к, №357/3016/16-к.
Крім того, у зв`язку із значним навантаженням на працівників Білоцерківського міського відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ), та неукомплектованістю штату, а також запровадження для частини працівників дистанційної роботи в зв`язку із карантином, вчасно не було надано суду витребовуваних копій матеріалів виконавчого провадження №30466576 та відповіді про неможливість вчасно виконати ухвалу суду.
Зазначає, що жодних умисних дій, направлених на ухилення від виконання процесуального обов`язку відповідачем не вчинялося, а вчинялися всі можливі дії для надання копії матеріалів виконавчого провадження.
Крім того вважає, що штраф є найбільш суворим заходом процесуального примусу, а тому на його застосування можливо виключно у тому випадку, якщо жоден з більш м`яких заходів не забезпечив належної процесуальної поведінки.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що не виконуючи вчасно без поважних причин ухвалу суду про витребування доказів, Білоцерківський міський відділ Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ)  не сприяє своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, допустило невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасників судового засідання (п. 1) ч. 1 ст. 148 ЦПК України); неподання витребуваних доказів без поважних причин (п. 3) ч. 1 ст. 148 ЦПК України).
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані: 1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; 2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; 3) з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; 4) подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; 5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; 6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; 7) виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Статтею 143 ЦПК України встановлено, що заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.
Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали.
За змістом ч. ч. 1, 4 ст. 148 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках:
1) невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу;
2) зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству;
3) неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин;
4) невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів, ненадання копії відзиву на позов, апеляційну чи касаційну скаргу, відповіді на відзив, заперечення іншому учаснику справи у встановлений судом строк;
5) порушення заборон, встановлених частиною дев`ятою статті 203 цього Кодексу.
З матеріалів справи вбачається, що 06.08.2020 року ухвалою суду першої інстанції провадження у даній справі було відкрито, призначено провести її розгляд за правилами загального позовного провадження. Цією ж ухвалою у Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) було витребувано докази: належним чином завірені матеріали ВП №30466576 з примусового виконання за виконавчим листом №2-5827/2010, виданим 01.11.2011 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області, про стягнення з ОСОБА_6 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» боргу в розмірі 747 181 грн. 40 коп. (а.с. 47-49).
13.08.2020 року Білоцерківським міським відділом державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) було отримано копію ухвали про відкриття провадження та витребування доказів, разом із матеріалами позову, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.56).
12.10.2020 року в судове засідання представник Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Будь-яких заяв, клопотань на адресу суду не надходило. Вимоги ухвали суду в частині надання доказів не виконані (а.с. 131).
19.10.2020 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області на адресу Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) було направлено лист-нагадування разом з матеріалами позову та ухвалою від 06.08.2020 року, в якому запропоновано виконати ухвалу суду в частині надання доказів, а також направити на адресу суду відзив на позов (а.с. 135).
Вказаний лист-нагадування було отримано представником Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 25.01.2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 163).
Втім, зазначена ухвала суду не була виконана, що унеможливило ухвалення рішення у справі в розумний строк.
04.02.2021 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області на адресу Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було повторно направлено лист-нагадування разом із копією ухвали суду від 06.08.2020 року, в якому запропоновано виконати вказану ухвалу суду. Також відповідача повідомлено про визнання явки його представника у наступне судове засідання обов`язковою (а.с. 170).
Вказаний лист-нагадування було отримано представником Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 17.02.2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 179).
Проте, 24.03.2021 року у судове засідання представник Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не з`явився. Вимоги ухвали від 06.08.2020 року не виконані.
Частиною 1 ст. 143 ЦПК України визначено, що заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.
Відповідно до ст. 144 ЦПК України заходами процесуального примусу є: попередження; видалення із залу судового засідання; тимчасове вилучення доказів для дослідження судом; привід; штраф. Застосування до особи заходів процесуального примусу не звільняє її від виконання обов`язків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з п. 1, 3 ч. 1 ст. 148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках: невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу; неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин.
У випадку повторного чи систематичного невиконання процесуальних обов`язків, повторного чи неодноразового зловживання процесуальними правами, повторного чи систематичного неподання витребуваних судом доказів без поважних причин або без їх повідомлення, триваючого невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів суд з урахуванням конкретних обставин стягує у дохід державного бюджету з відповідного учасника судового процесу або відповідної іншої особи штраф у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ч. 2 ст. 148 ЦПК України).
Постанова про накладення на управління штрафу судом була винесена з підстав, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 148 ЦПК України, а саме: невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу; неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин.
Частинами 7, 8 статті 84 ЦПК України передбачено, що особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.
У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом
Враховуючи зазначене та враховуючи, що 13.08.2020 року Білоцерківський міський відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) отримав копію ухвали суду від 06.08.2020 року, однак протягом п`яти днів з дня вручення ухвали скаржникомне було повідомлено суд про неможливості подативитребуваний  доказабо про неможливость подати такий доказ у встановлені строки із зазначенням причин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно застосував відносно Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ)заходи процесуального примусу у виді штрафу.
Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, що у зв`язку із значним навантаженням на працівників Білоцерківського міського відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ), та неукомплектованістю штату, оскільки у відповідності до ч. 2 ст. 127 ЦПК України, відповідч мав можливість звернутися до суду із заявою про продовження встановленого судом процесуального строку.
Крім цього, апеляційний суд зважає на те, що ухвалою суду було встановлено обов`язок надати докази протягом п`яти днів з дня отримання відповідачем вказаної ухвали, проте Білоцерківський міський відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не повідомив суд про неможливість виконання ухвали ні до цього строку, ні до судових засідання, які відбулись 12 жовтня 2020 року та 24 березня 2021 року, в ході якого судом вирішено питання про застосування заходів процесуального примусу відносно скаржника.
Також відхиляються доводи апеляційної скарги, що впровадження на підставі постанови КМУ від 11 березня 2020 року № 211 посилених карантинних заходів на території України вплинуло на оперативність надання необхідної інформації, оскільки п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України передбачено, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином, суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом. З такою заявою відділ виконавчої служи до районного суду не зверталось.
Колегія суддів вважає, що обставини на які посилається скаржник не є поважною причиною не виконання ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 серпня 2020 року, натомість заявник не надав суду жодного документа на підтвердження існування об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для відповідача подати у встановлений законом строк витребуванні матеріали виконавчого провадження. Вказані заявником обставини не пов`язані з непереборними істотними труднощами, а можуть свідчити лише про неналежну організацію роботи вказаних юридичних осіб.
Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку щодо застосування до Білоцерківський міський відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) заходів процесуального примусу, не заслуговують на увагу колегії суддів, оскільки вони ґрунтуються на невірному тлумаченні скаржником вимог процесуального закону. За таких обставин апеляційний суд вважає, що районним судом при вирішення питання про накладення штрафу за ненадання у встановлений строк витребуваних доказів вірно застосовані норми чинного цивільного процесуального права, а тому ухвалу суду слід залишити без змін.
З матеріалів справи вбачається, що в період з 06.08.2020 року і до 24.03.2021 року, районний суд неодноразово вживав заходів, спрямованих на отримання судом копій матеріалів виконавчого провадження з метою перевірки доводів викладених у позовній заяві.  
Також Білоцерківським міським відділом державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не надано до суду доказів, які б свідчили про добросовісну реалізацію ним своїх процесуальних прав та належне виконання процесуальних обов`язків, зокрема учинення ним усіх можливих та залежних від нього дій, спрямованих на своєчасний контроль за виконанням судового рішення.
Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.
Враховуючи на тривале не виконання відділом державної виконавчої служби вимоги суду першої інстанції про необхідність надати докази, які містилисьв його розпорядженні, не повідомлення про причини неможливості подати такий доказ у встановлені строки, суд першої інстанції правомірно застосував до Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) заходи процесуального примусу, які за своїм змістом є дисциплінуючими та направленими на недопустимість зловживання процесуальними правами.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі "Шульга проти України", № 16652/04). При цьому запобігати неналежній і такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі - завдання саме державних органів (див. рішення ЄСПЛ від 20.01.2011 у справі "Мусієнко проти України", № 26976/06).
Інші доводи апеляційної скарги також висновків суду не спростовують, та не дають підстав вважати, що судом допущені порушення матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
Оскільки ухвалу суду постановлена з дотриманням норм чинного законодавства, висновки суду обґрунтовані та відповідають обставинам справи, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, - 
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) - залишити без задоволення.
Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 березня 2021 року - залишити без змін.
Постанова набирає чинності з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
 
Повний текст постанови виготовлений 25 червня 2021 року.

Головуючий 

Судді