ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"12" травня 2021 р.           Справа № 910/15553/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Кропивної Л.В.
суддів:            Дідиченко  М.А. 
          Руденко  М.А. 
 
секретар судового засідання Ярмоленко С.М.
за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання,
розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Укрспецконсалтинг"
на рішення господарського суду міста Києва від 08.02.2021 р. (повний текст складено 15.02.2021 р.)
та  апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Ві Ком"
на ухвалу господарського суду міста Києва від 15.02.2021 р. 
у справі № 910/15553/20 (суддя - Грєхова О.А.)
за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Ві Ком" 
до товариства з обмеженою відповідальністю "Укрспецконсалтинг" 
про стягнення 420 000,00 грн.,- 
В  С  Т  А  Н  О  В  И  В:
Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "Ві Ком" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до ТОВ "Укрспецконсалтинг" про стягнення 420 000,00 грн., з нарахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, 3 % річних від простроченої суми та пені в розмірі 0,01 % за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, до моменту виконання такого рішення суду.
Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем обов`язку з оплати робіт, виконаних позивачем у відповідності з умовами договору № 190823-1 від 23.08.2019 р.
Рішенням господарського суду міста Києва від 08.02.2021 р. у справі № 910/15553/20 позов задоволено. Стягнуто з ТОВ "Укрспецконсалтинг" на користь ТОВ "Ві Ком" 420   000,00 грн. боргу та 6   300,00 грн. судового збору за подання позову. Вирішено нарахувати до стягнення з ТОВ "Укрспецконсалтинг" на користь ТОВ "Ві Ком" пеню у розмірі 0,1 % за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ до моменту виконання рішення за наступною формулою: В=С*1/100*Д, де В - розмір пені, С - розмір заборгованості в гривнях, Д - кількість днів прострочення; нарахувати до стягнення з ТОВ "Укрспецконсалтинг" на користь ТОВ "Ві Ком" 3 % річних до моменту виконання рішення за наступною формулою: В=С*3/100*Д, де В - сума нарахованих відсотків в гривнях, С - розмір заборгованості в гривнях, Д - кількість днів нарахування відсотків.
Мотивуючи рішення, суд першої інстанції зазначив, що в порушення умов договору № 190823-1 від 23.08.2019 р. відповідач невмотивовано відмовився від підписання акту прийняття робіт і не здійснив повної оплати виконаних позивачем робіт, посилаючись на те, що результат виконаних підрядником робіт ним не прийнятий, тож обов`язок оплати не настав. Установивши ці обставини, суд вважав, що виконані роботи вважаються прийнятими замовником, і замовник повинен оплатити їх у розмірі 420 000,00 грн. разом з 3 % річних та пені до моменту виконання судового рішення.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ТОВ "Укрспецконсалтинг" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.
Наводячи підстави скасування оскаржуваного рішення, апелянт вказав, що результат робіт, який виконаний позивачем за договором № 190823-1 від 23.08.2019 р., у подальшому мав бути переданий замовником військовій частині на виконання державного контракту № 321ДК від 29.11.2019 р. Утім, в процесі пред`явницьких випробувань військовим представництвом було виявлено невідповідність продукції технічним умовам, про що складено протокол № 1 від 08.04.2020 р. Самостійно виправити допущені позивачем помилки та недоліки, відповідач сам усунути не зміг, а підрядник добровільно таких недоліків не усунув. 
На думку апелянта, суд першої інстанції помилково не взяв до уваги і відхилив висновки військової частини, викладені нею у протоколі, та відхилив подані відповідачем клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових документів, та клопотання про призначення у справі судової експертизи. Також апелянт вважав, що суд розглядаючи спір, не застосував до правовідносин сторін положення статей 852, 858 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), і не надав правової оцінки твердженням відповідача про несвоєчасне виконання підрядником зобов`язань за договором. 
11.02.2021 р. до суду першої інстанції від позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання розподілу судових витрат.
Заява обґрунтована тим, що під час ухвалення рішення судом не було вирішено питання про судові витрати (на правничу допомогу), які поніс позивач при розгляді справи.
Ухвалою господарського суду міста Києва від 15.02.2021 р. відмовлено у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.
Відмовляючи в ухваленні додаткового рішення, суд першої інстанції встановив, що справа розглядалась у порядку спрощеного позовного провадження, а тому подання заяв про розподіл судових витрат у порядку ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) та ч. 1 ст. 221 ГПК України при розгляді справ у порядку спрощеного позовного провадження не передбачено. Водночас, при прийнятті рішення були відсутні підстави для вирішення питання про судові витрати, з огляду на те, що позивач не заявив їх конкретний розмір у позовній заяві.
Не погоджуючись з прийнятою ухвалою суду, ТОВ "Ві Ком" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Наводячи підстави скасування оскаржуваної ухвали, апелянтом зазначено, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми ч. 8 ст. 129 ГПК України та не застосовано частини 2, 3 ст. 221 ГПК України. За твердженням позивача, ним подана заява про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат разом з доказами в межах встановленого процесуальним кодексом строку, тому у суду були наявні підстави для її розгляду по суті. Також позивач вказував, що в позовній заяві зазначено про судові витрати, які він вже поніс та очікує понести, а 15.01.2021 р. ним надано клопотання про приєднання розрахунку судових витрат, в якому зазначено їх конкретні суми, тож судом помилково відмовлено у прийнятті додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат.
Ухвалами Північного апеляційного господарського суду, у складі колегії суддів: Кропивна Л.В. (головуючий), Дідиченко М.А., Руденко М.А., відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду на 31.03.2021 р.
22.03.2021 р. до Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив із запереченнями на апеляційну скаргу.
31.03.2021 р. розгляд справи не відбувся, у зв`язку з перебуванням головуючого судді Кропивної Л.В. на лікарняному. 
31.03.2021 р. до Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшло клопотання.
Ухвалами Північного апеляційного господарського суду від 07.04.2021 р. призначено справу до розгляду на 21.04.2021 р.
В судовому засіданні 21.04.2021 р. колегія суддів дійшла висновку про об`єднання апеляційних скарг в одне провадження та оголошення перерви до 12.05.2021 р.
У судовому засіданні, що відбулось 12.05.2021 р., відповідач вказував на обґрунтованість доводів своєї апеляційної скарги, просив оскаржуване рішення скасувати та відмовити у задоволенні позову. Проти задоволення апеляційної скарги позивача заперечував. Позивач просив залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін та скасування. Також просив задовольнити подану апеляційну скаргу на оскаржувану ухвалу, скасувати її та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Розглянувши доводи апеляційних скарг, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Як встановлено судом першої інстанції, та підтверджується матеріалами справи, 23.08.2019 р. між ТОВ "Укрспецконсалтинг" (замовник) та ТОВ "Ві Ком" (виконавець) укладено договір на виконання робіт № 190823-1 (далі - договір), за умовами якого виконавець зобов`язався виконати роботи відповідно до розділу 2 цього договору, а замовник - прийняти та оплатити ці роботи.
Відповідно до пунктів 2.1, 2.2 договору виконавець зобов`язався виготовити друковані електронні плати, здійснити монтаж на них електронних компонентів та їх налагодження, деталізованих у відомості виконання, загальною вартістю 1   500   000,00 грн. Виготовити друковані електронні плати; здійснити монтаж електронних компонентів та комплектуючих на друковані електронні плати; налагодити друковані електронних плати. 
Детальний перелік видів робіт та їх вартість визначено у додатку № 1 до договору, який є його невід`ємною частиною.
Згідно з пунктами 2.3, 2.4 договору для виконання робіт замовник надає виконавцю необхідну технічну документацію (затверджене виконавцем та узгоджене замовником технічне завдання), а також давальницьку сировину (електронні компоненти та комплектуючі), про що складається відповідний акт прийому-передачі давальницької сировини. Якість робіт, виконаних виконавцем, має відповідати вимогам, що зазвичай ставляться до робіт такого характеру на момент передачі їх замовникові.
Пунктом 3.1 договору узгоджено, що виконавець зобов`язується виконати роботи у строку 90 днів з дати отримання передоплати від замовника відповідно до п. 5.3 цього договору. 
Відповідно до п 4.3 договору усунення прихованих недоліків, або недоліків,  які не могли бути помічені замовником при звичайному прийманні виконаних робіт, і були виявлені після складання акту виконаних робіт, гарантується виконавцем протягом 12 місяців від дня підписання сторонами акту виконаних робіт.
Загальна вартість робіт за договором становить 1   500   000,00 грн. Розрахунки проводяться шляхом попередньої оплати в розмірі 1   050   000,00 грн., в тому числі ПДВ 20 % в розмірі 175   000,00 грн. та остаточної оплати виконаних робіт в розмірі 450   000,00 грн., в тому числі ПДВ 20 % 75   000,00 грн., шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок виконавця. Датою здійснення попередньої оплати та оплати виконаних робіт є дата надходження відповідних коштів на розрахунковий рахунок виконавця (пункти 5.2, 5.3 договору). 
За умовами пунктів 5.4, 5.5 договору здача робіт виконавцем та приймання їх результатів замовником оформлюється актом прийому-передачі виконаних робіт, який підписується повноваженими представниками сторін. Підписання акту прийому-передачі представником замовника є підтвердженням відсутності претензій замовника до виконавця.
Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами. Строк дії договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 10.1 договору та закінчується в момент виконання всіх зобов`язань сторонами (пункти 10.1, 10.2 договору).
Додатком № 1 до договору сторонами узгоджено відомість виконання.
12.02.2020 р. сторонами укладено додаткову угоду № 1 до договору, відповідно до якої пункти 3.1, 5.2, 5.3, 6.1.1 договору викладено в новій редакції, якою узгоджено, що "виконавець зобов`язується виконати роботи у строк 100 календарних днів з дати отримання передоплати від замовника відповідно до п. 5.3 цього договору. 
Загальна вартість робіт за договором становить 1 470 000,00 грн. включно ПДВ 20 % в розмірі 245 000,00 грн. (п. 5.2 договору).
За умовами п. 5.3 договору розрахунки проводяться шляхом попередньої оплати в розмірі 1 050 000,00 грн., в тому числі ПДВ 20 % в розмірі 175 000,00 грн. та остаточної оплати виконаних робіт в розмірі 420 000,00 грн., в тому числі ПДВ 20 % 70 000,00 грн. шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок виконавця. 
Пунктом 6.1.1 договору визначено, що виконавець зобов`язаний виконати визначені цим договором роботи в строк протягом 100 календарних днів з дати отримання попередньої оплати".
Додатком № 1 до додаткової угоди № 1 від 12.02.2020 р. сторонами узгоджено відомість виконання.
Відповідно до платіжного доручення № 4 від 16.12.2019 р. замовником перераховано на користь підрядника аванс у розмірі 1 050 00,00 грн. 
02.04.2020 р. сторонами складено та підписано акт приймання-передачі виконаної роботи № 1, відповідно до якого, виконавцем виконано роботи щодо виготовлення, монтажу компонентів та налаштування плат пристроїв РК та РП для 18 комплектів, вартістю 540   000,00 грн.
08.09.2020 р. позивачем направлено відповідачу із супровідним листом № 200908-1 від 08.09.2020 р. акт приймання-передачі виконаної роботи № 2 від 20.08.2020 р. на суму 930 000,00 грн., який відповідачем отримано 10.09.2020 р.
Відповідач звернувся до позивача із претензією № 23 від 23.09.2020 р., у якій зазначав, що роботи за договором на суму 930   000,00 грн. виконавцем належним чином не виконані; виконавцем здійснено декілька спроб здати виконані роботи, однак кожного разу замовник виявляв значні недоліки, з якими виконавець погоджувався; до того ж прострочення виконання робіт за договором склало 180 днів. Також, замовник зазначав, у зв`язку з невиконанням зобов`язань за договором він був змушений залучити до виконання робіт на доробку інших осіб, оплата яких становила 100   000,00 грн. У зв`язку з викладеним, замовник просив виконавця повернути кошти попередньої оплати у сумі 510   000,00 грн., сплатити штрафні санкції у сумі 232   500,00 грн. та пропонував укласти додаткову угоду щодо зменшення ціни договору до 1   050   000,00 грн. (з ПДВ) відповідно до нарахованих штрафних санкцій та додаткових витрат замовника.
Спір у справі виник з приводу невмотивованого ухилення замовника від прийняття виконаних підрядником робіт та їх оплати на суму 420   000,00 грн.
Згідно з ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.
У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення (ч. 1 ст. 843 ЦК України).
В силу ч. 1 статті 853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.
У відповідності до ч. 1 ст. 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.
Нормами статті 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 525, 526 ЦК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином. 
Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Як вбачається з матеріалів справи, акт приймання-передачі виконаної роботи № 1 від 02.04.2020 р. на суму 540   000,00 грн. підписаний сторонами без заперечень та зауважень, тоді як акт приймання-передачі виконаної роботи № 2 від 20.08.2020 р. на суму 930   000,00 грн. замовником не підписаний.
За актом приймання-передачі № 1 виконавець передавав, а замовник прийняв роботи щодо виготовлення плат пристрою, монтажу компонентів та налаштування плат пристроїв РК у кількості 18 комплектів, виготовлення плат пристрою, монтажу компонентів та налаштування плат пристроїв РП у кількості 108 комплектів.
За актом приймання-передачі № 2 у вересні 2020 року передавалися роботи щодо виготовлення плат пристрою, монтажу компонентів та налаштування плат пристроїв РК у кількості 31 комплект, виготовленні плат пристрою, монтажу компонентів та налаштування плат пристроїв РП у кількості 186 комплектів.
Відповідачем не заперечується, що прилади, які є предметом договору, перебувають у відповідача та не були повернуті позивачу із конкретним визначенням їх недоліків та мотивами невідповідності результату робіт умовам договору.
У відповідності до пункту 6.3.1 та 6.4 договору замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану відповідно до цього договору, а в разі виявлення допущених порушень умов договору негайно заявити про них виконавцю; замовник має право відмовитися від прийняття результатів виконаних робіт, якщо ці роботи не відповідають умовам договору і вимагати від виконавця відшкодування збитків, якщо вони виникли внаслідок невиконання або неналежного виконання виконавцем обов`язків за цим договором. 
Суд апеляційної інстанції виходить з того, що укладений сторонами у спірному правовідношенні договір підряду є двостороннім та оплатним договором, а отже виконання підрядником робіт кореспондує обов`язок замовника оплатити фактично виконані підрядником роботи. Невмотивована відмова замовника прийняти результат робіт та оплатити їх вартість суперечить як закону, так і укладеному між сторонами договору.
За загальним правилом організація приймання підрядних робіт покладається на замовника. При цьому у разі виникнення між замовником та підрядником спору з приводу недоліків виконаної роботи або їх причини на вимогу будь-кого із них має бути проведена експертиза. Витрати на проведення експертизи несе підрядник, крім випадків, коли експертизою встановлена відсутність порушень договору підрядником або причинно-наслідкового зв`язку між діями підрядника та виявленими недоліками.
Матеріалами справи не підтверджується, що виконані підрядником роботи не прийняті замовником у зв`язку з допущеними відступами підрядником. Доводи відповідача про недоліки виконаної роботи не підтверджені висновками проведеної на замовлення замовника експертизою. 
За таких обставин справи замовник не може вважатися вільним від зобов`язань оплатити виконану підрядником роботу, якщо замовник невмотивовано відмовився її прийняти, а доводи замовника про відступи підрядника від договору не підтверджені висновком кваліфікованого експерта.
Судова колегія відхиляє посилання відповідача на приписи ст.ст. 852, 858 ЦК України, оскільки доказів відступу позивачем від умов договору підряду, що погіршило роботу, або допущення інших недоліків в роботі, матеріали справи не містять.
Посилання апелянта на висновки, викладені у протоколі № 1 пред`явницьких та приймально-здавальних випробувань виробів радіокерованих комутаторів сигналу РП01 від 08.04.2020 р. 5277 ВП МОУ, судом до уваги не приймаються, оскільки військова частина не є стороною договору, укладеного між позивачем та відповідачем.
Враховуючи наведене та зважаючи, що на момент розгляду спору господарським судом борг у сумі 420   000,00 грн. відповідачем не сплачено, висновки суду першої інстанції про задоволення позову і примусове стягнення вказаного боргу з відповідача у судовому порядку є вірним.  
Доводи замовника про несвоєчасне виконання підрядником робіт за договором, не є предметом даного позову, до виконання підрядником робіт замовник від договору не відмовився, а отже підрядник має право на отримання оплати здійсненої ним роботи у розмірі, узгодженому сторонами у договорі. Водночас задоволення вимог виконавця про отримання плати за виконані роботи не позбавляє замовника права на позов про стягнення штрафних санкцій за допущене підрядником прострочення під час виконання договору.
У зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання судом першої інстанції правомірно, у відповідності до положень ч. 10 ст. 238 ГПК України, зазначено в рішенні про нарахування 3 % річних та пені до моменту виконання рішення.
Відхиляючи твердження скаржника про неправомірне залишення судом першої інстанції без розгляду клопотань відповідача про долучення документів до матеріалів справи та про призначення судової експертизи, колегія суддів вважає, що дії суду першої інстанції відповідають приписам статей 118, 119 ГПК України, адже відповідачем заявлено відповідні клопотання (25.01.2021 р.) зі спливом встановленого судом першої інстанції в ухвалі про відкриття провадження у справі від 09.11.2020 р. строку на подання документів (отримана відповідачем 16.11.2020 р.) та без клопотання про визнання поважними причин пропуску такого строку. 
Викладені в апеляційній скарзі доводи фактично свідчать про незгоду відповідача з висновками суду, проте по суті їх не спростовують; підстав для скасування чи зміни рішення не містять, а тому визнаються судом апеляційної інстанції неспроможними. 
Судова колегія вважає, що місцевий господарський суд з достатньою повнотою дослідив усі обставини справи, дав належну оцінку представленим доказам, висновки суду не суперечать матеріалам справи, обставини, які мають значення по справі, судом установлені вірно. Порушень норм матеріального та процесуального права не установлено. 
За таких обставин справи апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення - слід залишити без змін.
Стосовно відмови суду першої інстанції у прийнятті додаткового рішення, то колегія суддів враховує наступне. 
Статтею 123 ГПК України   передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3   ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. 
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною 8   статті 129 ГПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Позивач у позові зазначив попередній орієнтовний розрахунок судових витрат, які поніс та очікує понести у зв`язку з розглядом справи, що складаються з 6  300,00 грн. судового збору та 21 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. 
15.01.2021 р. позивачем надано до суду першої інстанції розрахунок понесених ним судових витрат, які складаються зі сплати відправлення поштою - 30,20 грн. та витрат зі сплати за професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 21   000,00 грн.
Після ухвалення судом рішення на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу заявником надано:
- звіт про виконання доручення (детальний опис робіт/наданих послуг) про виконану роботу від 08.02.2021 р. здійснений на підставі договору № 07/10/20 про надання правової допомоги від 07.10.2020 р.;
- акт про виконання доручення (детальний опис робіт/наданих послуг) про виконану роботу від 08.02.2021 р.
Також матеріали справи містять: договір № 07/10/20 про надання правової допомоги від 07.10.2020 р.; свідоцтво № 2995/10 від 24.11.2005 р.; витяг Національної асоціації адвокатів України.
Враховуючи, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснювався судом за правилами, встановленими   ГПК України   для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, визначеними у Главі   10   Розділу   ІІІ ГПК України, якою не передбачено проведення судових дебатів та окремого порядку вирішення питання про розподіл судових витрат, які не підтверджені доказами на момент прийняття рішення, при вирішенні питання судових витрат суд першої інстанції застосував загальний порядок, передбачений   статтею 126 ГПК України. 
Згідно з п. 3 ч. 1   ст. 244 ГПК України   суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. 
Таким чином, при ухваленні рішення по справі № 910/15553/20 судом першої інстанції в підтвердження судових витрат на професійну правничу допомогу належних доказів ні з позовною заявою, ні в строк до прийняття рішення позивачем не було подано; поважних причин неможливості їх подання до прийняття судом рішення у справі, яка розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження, заявником не вказано, тож правові підстави для винесення додаткового рішення про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу були відсутніми.
За встановлених обставин судова колегія не вбачає підстав для скасування прийнятої судом першої інстанції ухвали у даній справі, у зв`язку з чим апеляційну скаргу позивача залишає без задоволення, а оскаржуваний судовий акт - без змін.
Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційних скарг покладаються на апелянтів.
Керуючись ст. ст. 129, 269, 275, 276, 282 ГПК України, суд,-
П  О  С  Т  А  Н  О  В  И  В:
Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Укрспецконсалтинг" на рішення господарського суду міста Києва від 08.02.2021 р. та  апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Ві Ком" на ухвалу господарського суду міста Києва від 15.02.2021 р. у справі № 910/15553/20 залишити без задоволення. 
Рішення господарського суду міста Києва від 08.02.2021 р. та ухвалу господарського суду міста Києва від 15.02.2021 р. у справі № 910/15553/20 залишити без змін. 
Матеріали справи № 910/15553/20 повернути до місцевого господарського суду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 287, 288 ГПК України.
Повний текст постанови складено 31.05.2021 р. 

Головуючий суддя                                                            Л.В. Кропивна 

Судді                                                                                М.А. Дідиченко

                                                                                М.А. Руденко