УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №285/998/20 Головуючий у 1-й інст. Михайловська А. В. 
Категорія 30 Доповідач Павицька Т. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого         Павицької Т. М.,
суддів                 Трояновської Г.С., Микитюк О.Ю.,
за участю секретаря Трикиши Ю.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №285/998/20 за позовом ОСОБА_1 до Новоград-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, Міністерства юстиції України, треті особи: ПАТ «Гарантбуд», ОСОБА_2 , ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», про застосування наслідків недійсності правочину за апеляційною скаргою Новоград-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 24 грудня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Михайловської А.В. в м. Новоград - Волинський,

в с т а н о в и в :
У березні 2020 року ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом, у якому після зміни предмету позову просив стягнути на свою користь в порядку застосування наслідків недійсного правочину із Держави України в особі Новоград-Волинського відділу Державної виконавчої служби Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Хмельницький) грошові кошти у розмірі 1423191,20 грн та із Держави України в особі Міністерства юстиції України – у розмірі 74904,80 грн., що були сплачені на користь ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України як гарантійний внесок за участь в торгах. Крім того, просив стягнути з Новоград-Волинського відділу Державної виконавчої служби Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Хмельницький) та Міністерства юстиції України на його користь судові витрати, пов`язані із розглядом справи.
Позовні вимоги мотивував тим, що 18.05.2015 року Державним підприємством «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України були проведені електронні торги з реалізації комплексу будівель загальною площею 2 960,7 кв. м по АДРЕСА_1 , за результатами яких складено протокол проведення електронних торгів № 81635 від 18.05.2015 року, переможцем яких він став. 04.06.2015 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції Житомирської області було складено акт про проведені прилюдні торги, на підставі якого йому було видано свідоцтво про право власності на комплекс будівель по АДРЕСА_1 , посвідчене приватним нотаріусом Новоград- Волинського міського нотаріального округу Житомирської області 19.06.2015 року. Проте, рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 31.01.2018 року у справі № 285/3414/17 було визнано недійсними та скасовано акт державного виконавця про проведення електронних торгів від 04.06.2015 року та свідоцтво про право власності від 19.06.2015 року на комплекс будівель по АДРЕСА_1 , видане на його ім`я. Зазначає, що ним, як переможцем електронних торгів № 81635 від 18.05.2015 року було сплачено грошові кошти у розмірі 1 498 096,00 грн (74 904,80 грн – на користь ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, як гарантій внесок за участь в торгах та 1 423 191, 20 грн за придбання майна на торгах на користь Відділу ДВС Новоград – Волинського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, тобто загальну вартість придбаного майна, а саме: комплексу будівель по АДРЕСА_1 . Проте, після визнання електронних торгів недійсними, кошти, які сплачені ним за придбане на торгах майно в розмірі 1 498 096,00 грн йому не були повернуті.
       Рішенням Новоград – Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 24 грудня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто із Держави Україна в особі Новоград-Волинського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Хмельницький) на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 1 423 191 (один мільйон чотириста двадцять три тисячі сто дев`яносто одну) грн. 20 коп. у порядку застосування наслідків недійсності правочину. В решті позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції Новоград – Волинським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Центрально – західного міжрегіонального управління міністерства юстиції України подано апеляційну скаргу у якій просить його скасувати в частині задоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову у їх задоволені.
        На обґрунтування доводі апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не в повній мірі з`ясовано обставини справи, якими обґрунтовані позовні вимоги, що мають значення для справедливого вирішення справи, не надана належна оцінка доказам, які містяться в матеріалах справи та неправильно застосовано норми матеріального права. Вказує, що Новоград – Волинський міськрайонний відділ ДВС був лише проміжним отримувачем грошових коштів, сплачених позивачем за придбання на електронних торгах арештованого нерухомого майна, здійснив їх подальше перерахування та не володіє і не має законних підстав володіти або ж утримувати їх на своїх рахунках. 
В іншій частині судове рішення не оскаржується.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції 18.05.2015 року Державним підприємством «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України були проведені електронні торги з реалізації комплексу будівель загальною площею 2 960,7 кв. м по АДРЕСА_1 . Відповідно до протоколу проведення електронних торгів № 81635 від 18.05.2015 року, переможцем став ОСОБА_1 . 
Згідно платіжного доручення № 20 від 14.05.2015 року ОСОБА_1 сплачено за участь в торгах на користь ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України – 74 904,80 грн.
Відповідно до платіжного доручення № 12 від 29.05.2015 року позивачем ОСОБА_1 сплачено на користь відділу ДВС Новоград-Волинського МРУЮ 1 423 191,20 грн. коштів за придбання на СЕТАМ прот. № 81635 від 18.05.2015 року, лот № 63594, ЄДРВП № 37302905.
На підставі акту про проведені прилюдні торги від 04.06.2015 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції Житомирської області позивачу ОСОБА_1 було видано свідоцтво про право власності на комплекс будівель по АДРЕСА_1 , посвідчене приватним нотаріусом Новоград- Волинського міського нотаріального округу Житомирської області 19.06.2015 року та зареєстроване у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 39377250.
29.03.2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено два договори купівлі-продажу комплексу будівель, загальною площею 2 960,7 кв. м, по АДРЕСА_1 .
Рішенням Господарського суду Житомирської області від 30.06.2016 року у справі № 906/773/15, було задоволено позов ПАТ «Гарантбуд» та визнано недійсними електронні торги з реалізації комплексу будівель, загальною площею 2 960,7 кв. м, розташованих по АДРЕСА_1 , оформлені протоколом про електронні торги №81635 від 18.05.2015 року.
Постановою Вищого господарського суду України від 18.01.2017 року постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 11.10.2016 року та рішення Господарського суду Житомирської області від 30.06.2016 року у справі № 906/773/15 було залишено без змін.
Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 31.01.2018 року у справі № 285/3414/17 було задоволено позов ПАТ «ГАРАНТБУД» частково. Визнано недійсними та скасовано акт державного виконавця про проведення електронних торгів від 04.06.2015 року та свідоцтво про право власності від 19.06.2015 року на комплекс будівель по АДРЕСА_1 , видане на ім`я ОСОБА_1 . У задоволені позовних вимог про скасування реєстрації права власності на підставі договорів купівлі – продажу нерухомого майна від 29.03.2016 року та витребування майна з незаконного володіння ОСОБА_2 комплексу будівель по АДРЕСА_1 - відмовлено.
Постановою Апеляційного суду Житомирської області від 15.05.2018 року, рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 31.01.2018 року, у частині відмови у задоволенні вимог про скасування реєстрації права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння, скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення. Витребувано з володіння ОСОБА_2 на користь ПАТ «ГАРАНТБУД» комплекс будівель, що знаходиться по АДРЕСА_1 , який складається з: контори двоповерхової, загальною площею 307,7 кв. м., будівлі контори, загальною площею 67,6 кв.м, складу матеріалів - БМУ, загальною площею 587,6 кв.м., котельні-гаража, загальною площею 592,5 кв.м, столярного цеху, загальною площею 577,5 кв.м., старої будівлі, загальною площею 138,8 кв. м., пилорами, загальною площею 208,0 кв. м., цеху шлакоблоків, загальною площею 351,7 кв. м., лісорами, загальною площею 116,7 кв. м., котельні, загальною площею 12,6 кв.м. Скасовано реєстрацію права власності ОСОБА_2 на зазначене нерухоме майно.
       Постановою Верховного Суду від 15.05.2019 року у справі № 285/3414/17 (провадження № 61-38274св18) постанову Апеляційного суду Житомирської області від 15.05.2018 року було залишено без змін.
Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 визначив правовою підставою повернення йому грошових коштів, сплачених ним на виконання недійсного договору, положення статті 216 ЦК України щодо обов`язку кожної із сторін повернути другій стороні у натурі все, що вона отримала на виконання цього правочину. 
Сторонами договору купівлі-продажу є покупець та продавець ( ст.655 ЦК України).
Нерухоме майно передається на реалізацію з прилюдних торгів за ціною та у порядку, передбаченому Законом України “Про виконавче провадження”. При цьому, умови, процедура підготовки та порядок проведення торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, а також порядок розрахунків за придбане майно й оформлення результатів торгів визначено Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженим Наказом міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року №68/5.
Відповідно до ч. 1 ст. 62 Закону України “Про виконавче провадження” реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах.
Пунктом 2.2 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Тимчасове положення № 68/5), визначено, що прилюдні торги - це продаж майна, за яким його власником стає покупець, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну.
Відповідно до пункту 3.1 Тимчасового положення № 68/5 орган державної виконавчої служби укладає із спеціалізованою організацією договір, яким доручає реалізацію майна спеціалізованій організації за визначену винагороду за надані послуги з реалізації арештованого майна, яка встановлюється у відсотковому відношенні до продажної ціни лота.
За змістом пункту 6 Тимчасового положення № 68/5 після повного розрахунку покупців за придбане майно, на підставі протоколу про проведення прилюдних торгів та копії документів, що підтверджують розрахунок за придбане майно, державний виконавець складає акт про проведені прилюдні торги і подає його на затвердження начальнику відповідного органу державної виконавчої служби. Затверджений акт державний виконавець видає покупцеві. На підставі цього акта нотаріус видає покупцеві свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів.
Відповідно до статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а у разі неможливості такого повернення, зокрема, тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. 
За змістом частин першої та другої статті 216 ЦК України правовими наслідками недійсності правочину є реституція (основний наслідок) та відшкодування збитків (додатковий наслідок).
Отже у разі прийняття судового рішення про скасування (визнання недійсними) торгів за позовом учасника прилюдних торгів, у сторін договору купівлі-продажу, оформленого за результатами торгів, відповідно виникнуть права та обов`язки щодо повернення всього, що вони одержали на виконання договору.
Вирішуючи питання про те хто є продавцем за укладеним за результатами торгів договором необхідно виходити з умов договору, що укладається між органом державної виконавчої служби та спеціалізованою організацією.
У випадку якщо на підставі укладеного спеціалізованою організацією з відділом державної виконавчої служби договору ця організація під час укладення на торгах договору виступає представником відділу державної виконавчої служби, то стороною такого договору, а відтак і продавцем, є орган державної виконавчої служби. Якщо ж спеціалізована організація виступає на торгах від власного імені на підставі укладеного з відділом державної виконавчої служби договору, який за своїм змістом є договором комісії, то стороною такого договору, а відтак і продавцем, є спеціалізована організація.

       Такий висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладено у постанові Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1884цс15, у постанові Верховного Суду від 24 лютого 2021 року та у справі №285/3523/18 від якого Велика Палата Верховного Суду не відступала.
З копії акту про проведені електронні торги, затвердженого в.о. начальника ВДВС Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції О.І. Шлапак вбачається, що 18 травня 2015 року згідно протоколу проведення електронних торгів №81635 відбулися електронні торги, організовані та проведені Державним підприємством «Інформаційний Центр» МЮ України, переможцем яких є ОСОБА_1 .
Встановлено, що 29.05.2015 ОСОБА_1 здійснив платіж на рахунок відділу ДВС Новоград-Волинського МРУЮ в сумі 1 423 191,20 грн. за придбання нерухомого майна та на рахунок Державного підприємства «Інформаційний Центр» МЮ України гарантійний внесок за участь у торгах в сумі 74 904,80 грн.
Отже, відділ ДВС Новоград-Волинського МРУЮ самостійно виступив від свого імені на прилюдних торгах як продавець, а Державне підприємство «Інформаційний Центр» МЮ України, як спеціалізована організація лише надала послуги з організації і проведення прилюдних торгів.
Правило статті 216 ЦК України застосовується до сторін правочину, якими в цій справі є відчужувач: відділ ДВС Новоград-Волинського МРУЮ та набувач ОСОБА_1 .
За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з Новоград-Волинського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Хмельницький) як продавця  майна, реалізованого на прилюдних торгах, на користь покупця   ОСОБА_1  1 423 191,20 грн в порядку застосування реституції. 
       Доводи апеляційної скарги про безпідставність позовних вимог ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що майно ним продано ОСОБА_2 і він не є власником майно на правильність судового рішення не впливає, оскільки факт відчуженням ним майна не позбавляє його права отримати сплачені ним кошти за правочином, який судовим рішенням визнаний недійсним. Крім того, постановою Апеляційного суду Житомирської області від 15.05.2018 витребувано з володіння ОСОБА_2 на користь ПАТ «ГАРАНТБУД» комплекс будівель, що знаходиться по АДРЕСА_1 , що в свою чергу не позбавляє його права на звернення до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів сплачених за договором від 29.03.2016 року.
Посилання в апеляційній скарзі на те, яким чином відповідач розпорядився отриманими коштами (перерахував чи залишив іншій фізичній чи юридичній особі, перерахував до бюджету, оплатив послугу тощо) не має правового значення.
Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та на правильність ухваленого судового рішення не впливають.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду в оскаржуваній частині без змін.
Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Новоград-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) залишити без задоволення.
Рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 24 грудня 2020 року в частині задоволених вимог до Новоград-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути  оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Дата складення повного судового рішення 06 квітня 2021 року.

Головуючий 

Судді