ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2021 року	Львів	Справа № 164/2351/17 пров. № А/857/7201/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,
суддів Сеник Р.П., Хобор Р.Б.,
за участі секретаря судового засідання Гром І.І.,
представник позивача: не з`явився,
представник відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу  Маневицького районного суду Волинської області від 17 лютого 2021 року про відмову в ухваленні додаткового рішення у справі № 164/2351/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Маневицької районної державної адміністрації Волинської області про ухвалення додаткового рішення,-
суддя в 1-й інстанції – Токарська І.С.
час ухвалення рішення – 11 год. 37 хв.,
місце ухвалення рішення – смт.Маневичі,
дата складання повного тексту рішення – 17.02.2021,-

                                              В С Т А Н О В И В:

02.02.2021 ОСОБА_1 звернувся до Маневицького районного суду Волинської області із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі № 164/2351/17 та просив постановити окрему ухвалу суду для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли невиконанню постанови Маневицького районного суду Волинської області від 06.11.2017 року у даній справі, в частині ненарахування відповідачем компенсації по догляду за інвалідом 1 групи за період з 07.11.2017 та з 01.01.2018 по теперішній час.
На обґрунтування вимог поданої заяви зазначає, що 13.08.2018 звертався до Маневицького районного суду з заявою в порядку ст. ст. 382, 383 КАС України про визнання протиправною бездіяльності виконання постанови суду від 6 листопада 2017 року. Ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 2 жовтня 2018 року заяву ОСОБА_1 щодо невиконання постанови Маневицького районного суду Волинської області від 6 листопада 2017 року у справі № 164/2351/17 задоволено, встановлено судовий контроль за виконанням постанови та зобов`язано Управління соціального захисту населення Маневицької районної державної адміністрації Волинської області протягом двадцяти днів з дня набрання цією ухвалою законної сили подати до суду звіт про виконання постанови. 
Проте вважає, що суд, розглядаючи вказану заяву вирішив питання лише в порядку ст. 382 КАС України, не постановивши окремої ухвали для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли невиконанню рішення суду, як вимагають норми ст. ст. 383, 249 КАС України. Оскільки протиправність дій боржника в частині нарахування компенсації по догляду за інвалідом у розмірі та за період, визначених постановою суду, яка набрала законної сили, порушує його права, свободи та інтереси, а відтак просив заяву задовольнити.
Ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 17.02.2021 в задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли невиконанню постанови Маневицького районного суду Волинської області від 06 листопада 2017 року у справі № 164/2351/17 в частині не нарахування відповідачем компенсації по догляду за інвалідом 1 групи за період з 7 листопада 2017 року по 31 грудня 2017 року та з 1 січня 2018 року по даний час - відмовлено. 

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що ухвала суду прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказує на те, що судом першої інстанції не було встановлено всі обставини які містяться в матеріалах справи. Зокрема апелянт вважає, що суд першої інстанції встановивши протиправну бездіяльність боржника, відповідно до ч. 6 ст. 383 КАС України повинен був постановити окрему ухвалу для вжиття заходів усунення причин та умов, що сприяли невиконанню рішення суду.
Оскільки судом не постановлено окремої ухвали, передбаченої ст. 383, 249 КАС України за наслідками розгляду його заяви від 13.08.2018, вважає, що були підстави для прийняття додаткового рішення, позаяк додаткове судове рішення є засобом усунення недоліків не тільки основного рішення, а й засобом усунення недоліків, що випливають із обов`язків, покладених на суд, відповідно до процесуального закону.
Просить оскаржувану ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити рішення, яким подану заяву задовольнити.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, хоча належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справи, що відповідно до частини 2 статті 313 КАС України, не перешкоджає судовому розгляду. 
Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
В порядку статті 230 КАС України секретарем судового засідання забезпечено ведення протоколу судового засідання.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України).

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що постановою Маневицького районного суду Волинської області від 6 листопада 2017 року у справі № 164/2351/17, яка набрала законної сили 15 березня 2018 року, визнано протиправною відмову УСЗН щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 компенсації по догляду за інвалідом 1-ї групи в розмірі, не нижчому прожиткового мінімуму для працездатних осіб, зобов`язано провести перерахунок та здійснити виплату компенсації по догляду за інвалідом 1-ї групи, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого у Законі України про «Державний бюджет України на 2017 рік», починаючи з 13 квітня 2017 року.
На виконання вказаного судового рішення 17 травня 2018 року було видано виконавчий лист та 21 травня 2018 року Управлінням державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 56439317 з примусового виконання виконавчого листа № 164/2351/17, виданого 17 травня 2018 року Маневицьким районним судом Волинської області. 
13.08.2018 ОСОБА_1 звернувся до Маневицького районного суду Волинської області із заявою в порядку ст. ст. 382, 383 КАС України та просив визнати протиправною бездіяльність управління соціального захисту населення Маневицької районної державної адміністрації Волинської області щодо невиконання постанови Маневицького районного суду Волинської області від 6 листопада 2017 року у справі № 164/2351/17; зобов`язати управління соціального захисту населення Маневицької районної державної адміністрації Волинської області вжити заходів щодо виконання даної постанови суду в частині нарахування у подальшому ОСОБА_1 компенсації по догляду за інвалідом 1 групи, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, починаючи з 7 листопада 2017 року до змін у законодавстві, в тому числі здійснити її виплату; встановити судовий контроль за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання відповідача подати у встановлений судом термін звіт про виконання рішення суду.
Ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 02.10.2018 заяву ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Маневицької районної державної адміністрації Волинської області щодо невиконання постанови Маневицького районного суду Волинської області від 6 листопада 2017 року.
Встановлено судовий контроль за виконанням постанови Маневицького районного суду Волинської області в адміністративній справі № 164/2351/17.
Зобов`язано Управління соціального захисту населення Маневицької районної державної адміністрації Волинської області протягом двадцяти днів з дня набрання цією ухвалою законної сили подати до суду звіт про виконання постанови Маневицького районного суду Волинської області від 6 листопада 2017 року в адміністративній справі № 164/2351/17.
Ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 29 вересня 2019 року прийнято звіт Управління соціального захисту населення Маневицької районної державної адміністрації Волинської області про виконання постанови Маневицького районного суду від 6 листопада 2017 року в адміністративній справі № 164/2351/17. Клопотання про накладення штрафу на Управління соціального захисту населення Маневицької районної державної адміністрації Волинської області за неналежне виконання рішення суду за результатами розгляду звіту про виконання судового рішення в адміністративній справі № 164/2351/17 залишено без задоволення.
13.01.2021 ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із заявою про вжиття заходів забезпечення позову у справі та просив заборони вказаному Управлінню нараховувати ОСОБА_1 щомісячну компенсацію по догляду за інвалідом у період з 07.11.2017 року по 31.12.2017 року та з 01.01.2018 року по даний час, у розмірі нижчому прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 07 квітня 2020 року ОСОБА_1 поновлено строк на звернення із заявою про забезпечення позову та відмовлено у задоволенні такої заяви.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02.09.2020 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишиено без задоволення, а ухвалу Маневицького районного суду Волинської області від 07 квітня 2020 року з питань забезпечення позову у справі № 164/2351/17 -  без змін.
В подальшому, 02.02.2021 ОСОБА_1 подав до Маневицького районного суду Волинської області заяву про ухвалення додаткового рішення у справі № 164/2351/17, оскільки вважав, що суд при розгляді його заяви, яка була подана в порядку ст. ст. 382, 383 КАС України, повинен був постановити окрему ухвалу для вжиття заходів усунення причин та умов, що сприяли невиконанню рішення суду.
Відмовляючи в задоволенні заяви про прийняття додаткового рішення, суд першої інстанції зокрема зазначив, що додаткове судове рішення є засобом усунення недоліків основного рішення, яким вирішено спір по суті позовних вимог за результатами судового розгляду справи, однак не вирішено усі позовні вимоги, а не прийняття судом нового рішення, та дійшов висновку, що для ухвалення додаткового судового рішення у даній справі відсутні визначені КАС України підстави.
Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове судове рішення, якщо щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення.
При цьому, за правилами частин другої-п`ятої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.
Додаткове рішення або ухвала про відмову у прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.
Згідно з п. 17 Постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» № 7 від 20.05.2013 встановлено, що додатковими судовими рішеннями є додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал). Крім того, додаткові постанови (ухвали) можуть прийматися (постановлятися), якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.
При цьому, слід також зазначити таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Згідно із ч.ч. 2, 3 вказаної статті адміністративного процесуального законодавства за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Половина суми штрафу стягується на користь позивача, інша половина - до Державного бюджету України.
Також, відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що інститут судового контролю за виконанням судового рішення спрямований на забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві та провадиться як в порядку, встановленому ст.ст. 382, 383 КАС України так і в порядку, передбаченому ст. 249 України.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, ОСОБА_1 вважає, що суд першої інстанції задовольняючи його заяву від 13.08.2018 не вирішив питання щодо постановлення окремої ухвали, що передбачено ч. 6 ст. 383 КАС України, а відтак є підстави для прийняття додаткового рішення.
Разом із тим, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на наступному.
Згідно зі ст. 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.
У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними (частина 2).
Частиною 5 вказаної статті передбачено, що з метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.
Відтак, зі змісту наведених положень закону убачається, що окрема ухвала суду - це процесуальний засіб судового впливу на виявлені під час судового розгляду порушення законності, а також причини та умови, що цьому сприяли. Окрема ухвала є формою профілактичного впливу судів на правопорушників.
Необхідність її винесення зумовлена завданнями адміністративного судочинства - захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень органів державної влади, місцевого самоврядування, їхніх посадових, службових осіб у процесі здійснення ними управлінських функцій.
Підставою для окремої ухвали є виявлення порушення закону і встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню порушення. Відтак, окрема ухвала може бути постановлена лише у разі, якщо під час саме судового розгляду конкретної справи встановлено певне правопорушення. Юридична кваліфікація правопорушення судом не здійснюється. Водночас суд може в окремій ухвалі зазначити, елементи якого складу правопорушення слід перевірити (службова недбалість, зловживання владою тощо).
Слід зазначити, що суд має право, а не зобов`язаний постановити окрему ухвалу. Проте, враховуючи особливий статус суду в системі органів, що забезпечують правовий порядок, суд зобов`язаний реагувати на випадки очевидних, умисних або системних порушень закону.
Матеріалами справи підтверджується, що при розгляді поданої ОСОБА_1 заяви від 13.08.2018 в порядку ст.ст. 382, 383 КАС України, суд першої інстанції задовольнив вимоги заявника. Визнав протиправною бездіяльність управління соціального захисту населення Маневицької районної державної адміністрації Волинської області щодо невиконання постанови суду. Встановив судовий контроль за виконанням постанови Маневицького районного суду Волинської області в адміністративній справі № 164/2351/17 та зобов`язав відповідача подати до суду звіт про виконання постанови Маневицького районного суду Волинської області від 6 листопада 2017 року в адміністративній справі № 164/2351/17.
Таким чином, колегія суддів наголошує на помилковості тверджень апелянта про наявність обставин прийняття додаткового рішення за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 від 13.08.2018, а зі змісту ухвали Маневицького районного суду Волинської області від 02.10.2018 не вбачається того, що судом не було вирішено вимог заяви.
Доводи скаржника зазначені в апеляційній скарзі та обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи та норм процесуального права, а тому колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній ухвалі, у зв`язку з чим підстав для її скасування не має.
За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 3 ст. 243, ст. ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд
                                                      П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Маневицького районного суду Волинської області від 17 лютого 2021 року про відмову в ухваленні додаткового рішення у справі № 164/2351/17 – без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.
Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.
У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Н. М. Судова-Хомюк 	
судді	 	Р. П. Сеник 	
 	 	Р. Б. Хобор  	
У зв`язку із перебуванням члена колегії, судді Сеника Р.П. з 25.05.2021 по 04.06.2021 включно на листку непрацездатності, повне судове рішення складено та підписано 07 червня 2021 року.