ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2021 року          м.Дніпро         Справа №  908/1063/20

          Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Кузнецова В.О.,
суддів Коваль Л.А., Чередка А.Є.
секретар судового засідання Крицька Я.Б.,
          розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Мелітопольгаз" на рішення Господарського суду Запорізької області від 09.12.2020 (суддя Носівець В.В., повний текст рішення оформлено і підписано 21.12.2020) у справі  
за позовом акціонерного товариства "Укртрансгаз" , м. Київ
до відповідача приватного акціонерного товариства "Мелітопольгаз", Запорізька область, м.Мелітополь
про стягнення 33174238,14 грн
ВСТАНОВИВ:
          І. Короткий зміст і підстави позовних вимог
          Акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовом про стягнення з приватного акціонерного товариства "Мелітопольгаз"  33174238,14 грн, які складаються з: 28538074,02 грн заборгованості за послуги балансування обсягів природного газу, 1724177,67 грн - 3% річних, 2911986,45 грн - інфляційних втрат. 
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем не виконуються умови договору транспортування природного газу № 1512000739, укладеного між сторонами 17.12.2015, в частині оплати наданих позивачем послуг з балансування обсягів природного газу у період: січень 2018 – червень 2018. 
          ІІ. Короткий зміст рішення суду першої інстанції
          Рішенням Господарського суду Запорізької області від 09.12.2020 у даній справі позов задоволено частково. Стягнуто з приватного акціонерного товариства "Мелітопольгаз"  на користь акціонерного товариства "Укртрансгаз" 28 538 074,02 грн основного боргу, 1 723 511,17 грн 3% річних, 2 911 963,76 грн інфляційних втрат та 497603,23 грн судового збору. В іншій частині позову відмовлено. 
          Рішення місцевого господарського суду мотивовано невиконанням відповідачем зобов`язання щодо оплати рахунків вартості послуг балансування у визначений договором строк. 
          ІІІ. Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи учасників справи
           3.1 Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
          Не погодившись із зазначеним рішенням суду першої інстанції приватне акціонерне товариство "Мелітопольгаз" звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду в частині стягнення з ПрАТ "Мелітопольгаз" на користь АТ "Укртрансгаз" 28538074,02 грн основного боргу, 1723511,17 грн 3 % річних, 2911963,76 грн інфляційних втрат та 497603,23 грн судового збору - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити АТ "Укртрансгаз" у задоволенні позовних вимог повністю.
          Аргументуючи апеляційну скаргу, відповідач вказує, що суд не врахував, що положеннями Кодексу ГТС та умовами типового договору встановлено порядок визначення вартості щодобових небалансів та порядок розрахунків за них, але не порядок стягнення оплати за небаланси. 
          Скаржник вважає, що факт надання відповідачеві послуг балансування для врегулювання небалансів та їх вартість не доведено передбаченими процесуальним законом засобами доказування. 
          Заявник апеляційної скарги стверджує, що надані позивачем в якості доказів на підтвердження надання послуг з балансування за січень-червень 2018 року документи мають сумнівний характер в частині визначення базової ціни газу, яка застосовувалась під час розрахунку заборгованості за надані послуги, що ставить під сумнів взагалі всі розрахунки вартості послуг балансування. Всі документи, на підставі яких стягується заборгованість за послуги балансування, складені позивачем в одноособовому порядку та не мають підтвердження або посилання на будь-які первинні дані бухгалтерського обліку.
          Судом першої інстанції безпідставно відмовлено приватному акціонерному товариству "Мелітопольгаз" у задоволенні клопотання про призначення судово-економічної експертизи.
          Щодо застосування коефіцієнту компенсації при визначенні послуг балансування скаржник зазначає, що господарський суд з незрозумілих причин застосував коефіцієнт 1,2 при визначенні вартості послуг з небалансу за весь спірний період, проте у березні, квітні і червні 2018 року розмір небалансу відповідача не перевищив 5% від обсягу природного газу, який було відібрано з газотранспортної системи. Тобто, на думку скаржника, за ці місяці має застосовуватися коефіцієнт 1, а не 1,2. 
           3.2 Доводи інших учасників справи
          У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить відмовити у задоволення апеляційної скарги, рішення господарського суду залишити без змін. 
          В обґрунтування своєї правової позиції позивач посилається на те, що оскільки між сторонами укладено договір на транспортування природного газу, тому відповідач у свою чергу погодився на умови вказаного договору та взяв на себе зобов`язання щодо його виконання, а тому твердження відповідача щодо відсутності належних доказів в підтвердження заборгованості є необґрунтованим та таким, що не відповідає дійсним обставинам справи і спростовується наявними в матеріалах справи доказами.  
          Позивач зазначає, що матеріали даної справи підтверджують наявність у відповідача негативного місячного небалансу, неврегульованого ним самостійно в строк до дванадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, а також факт оформлення позивачем зазначених актів про надання послуг балансування на обсяг такого неврегульованого небалансу, надсилання відповідачу у порядку та строки, визначеними нормами Кодексу ГТС та умовами договору, актів надання послуг балансування разом з розрахунками та розрахунками вартості таких послуг, що вказує на виникнення у відповідача з урахуванням п.п.4.1, 9.4 цивільного обов`язку з оплати послуг балансування. 
          Судом першої інстанції обґрунтовано залишено без задоволення клопотання відповідача про призначення у  справі судово-економічної експертизи, оскільки вказане клопотання не містило обґрунтування дійсної потреби у спеціальних знаннях для з`ясування обставин. 
          Щодо безпідставності тверджень відповідача стосовно неправильно застосованого коефіцієнту компенсації 1,2 при визначенні вартості послуг балансування, позивач вказує, що обсяг природного газу, відібраного відповідачем з газотранспортної системи у спірні газові місяці склав 100% розміру його небалансу, внаслідок чого при визначенні вартості наданих послуг балансування було застосовано коефіцієнт 1,2. Суд першої інстанції вірно встановив, що розмір небалансу відповідача у спірних правовідносинах склав більше 5% за кожен газовий місяць від обсягу природного газу, відібраного з газотранспортної системи. 
          ІV. Апеляційне провадження
           4.1 Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді
          Згідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.02.2021 для розгляду апеляційної скарги визначена колегія суддів у складі: головуючий суддя Кузнецов В.О., судді Чередко А.Є., Коваль Л.А.
          Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 15.02.2021 апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства “Мелітопольгаз” на рішення Господарського суду Запорізької області від 09.12.2020 залишено без руху, надано  приватному акціонерному товариству “Мелітопольгаз” строк для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом надання доказів сплати судового збору в розмірі 746 404,85 грн, тривалістю 10 днів з дня вручення цієї ухвали.
          На виконання вимог ухвали суду від 15.02.2021, скаржником подано докази усунення недоліків апеляційної скарги.
          Розпорядженням керівника суду від 02.03.2021 для вирішення питання щодо відкриття апеляційного провадження призначено повторний автоматизований розподіл судової справи у зв`язку з перебуванням на лікарняному судді Кузнецова В.О.
          Відповідно до протоколу повторного  автоматизованого розподілу судової справи від 02.03.2021 для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження визначена колегія суддів у складі: головуючий суддя Парусніков Ю.Б., судді Чередко А.Є., Коваль Л.А.
          Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 04.03.2021 поновлено  ПрАТ "Мелітопольгаз" строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Запорізької області від 09.12.2020, відкрито  апеляційне провадження по справі.
          Розпорядженням керівника апарату суду від 29.03.2021 у зв`язку з усуненням обставин, що зумовили здійснення повторного автоматизованого розподілу, а саме, вихід на роботу судді-доповідача  Кузнецова В.О., призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.
          Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 29.03.2021  для розгляду апеляційної скарги визначена колегія суддів у складі: головуючий суддя Кузнецов В.О., судді Коваль Л.А., Чередко А.Є.
Ухвалою апеляційного господарського суду від 31.03.2021 апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Мелітопольгаз" на рішення Господарського суду Запорізької області від 09.12.2020 прийнято до свого провадження; призначено  справу до розгляду на 18.05.2021 на 12 годин 30 хвилин.
          Ухвалою апеляційного господарського суду від 18.05.2021  розгляд справи відкладено до 22.06.2021 на 11:30 годин.
           22.06.2021 у судове засідання з`явився представник позивача, який надав відповідні пояснення.
          Відповідач наданим йому процесуальним правом не скористався та не забезпечив у судове засідання явку повноважного представника, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
          Колегія суддів вважає, що неявка представника відповідача не перешкоджає розгляду справи.
          Ухвалою апеляційного господарського суду від 22.06.2021 приватному акціонерному товариству "Мелітопольгаз" відмовлено у задоволенні заяви про відвід судді Кузнецова В.О.
           Ухвалою апеляційного господарського суду від 22.06.2021 приватному акціонерному товариству "Мелітопольгаз" відмовлено у задоволенні клопотання про призначення у справі судово-економічної експертизи.
           22.06.2021 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.
           4.2 Стислий виклад обставин справи, встановлених судами
17.12.2015 між публічним акціонерним товариством “Укртрансгаз” (оператор) та публічним акціонерним товариством “Мелітопольгаз” (станом на момент розгляду спору - приватне акціонерне товариство “Мелітопольгаз) (замовник) укладено договір транспортування природного газу № 1512000739, за умовами якого оператор надає замовнику послуги транспортування природного газу (далі – послуги) на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлену в цьому договорі вартість таких послуг (п.2.1 договору).
Пунктом 2.3 договору сторонами визначено перелік послуг, які можуть бути надані замовником за цим договором: послуга замовленої потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи (далі - розподіл потужності); послуги фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтверджених номінацій (далі - транспортування); послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї (далі - балансування).
Пунктами 2.6, 2.7 договору передбачено, що замовник має виконувати вимоги, визначені в Кодексі газотранспортної системи, подавати газ в точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів, а також оплачувати послуги на умовах, зазначених у договорі. Оператор має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, приймати газ в точках входу та/або передавати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів.
Відповідно до п. 4.1 договору замовник зобов`язався, зокрема, своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість наданих йому послуг; дотримуватися обмежень, встановлених цим договором та Кодексом газотранспортної системи; негайно виконувати розпорядження диспетчерської служби оператора; вчасно врегульовувати небаланси.
Розділом IX договору врегульовано визначення вартості послуг балансування та порядок розрахунків за них.
Зокрема, пунктами 9.1, 9.2 договору встановлено, що у разі виникнення у замовника негативного місячного небалансу та не врегулювання ним негативного місячного небалансу відповідно до Кодексу в строк до 12 числа місяця, наступного за газовим місяцем, замовник зобов`язаний сплатити оператору за послуги балансування. Негативний місячний небаланс замовника визначається відповідно до Кодексу. Вартість послуг балансування за газовий місяць визначається на підставі даних про негативний місячний небаланс замовника за формулою: В балансування = БЦГ х К х QБГ, де БГЦ - базова ціна газу; QБГ - обсяг негативного місячного небалансу замовника послуг транспортування; К - коефіцієнт компенсації, що дорівнює 1,2. При розмірі небалансу до 5% від обсягу природного газу, відібраного з газотранспортної системи, застосовується коефіцієнт, що дорівнює 1.
Відповідно до п. 9.3 договору базова ціна газу визначається оператором відповідно до Кодексу. Оператор визначає базову ціну газу щомісяця в строк до десятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, та розміщує її на своєму веб-сайті.
Оператор до чотирнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру. Замовник зобов`язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує п`яти банківських днів (п. 9.4 договору).
За визначенням п.9.5 договору, розбіжності щодо вартості послуг балансування підлягають урегулюванню відповідно до умов цього договору або в суді. До прийняття рішення суду вартість послуг балансування, яку замовник зобов`язаний сплатити в строк, визначений пунктом 9.4. цього договору, визначається за даними оператора.
Згідно із п. 11.4 договору послуги балансування оформлюються одностороннім актом за підписом оператора на весь обсяг негативного місячного небалансу, неврегульованого замовником відповідно до Кодексу та розділу IX цього договору.
Пунктом 13.5 договору встановлено, що у разі порушення замовником строків оплати, передбачених цим договором, замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.
Відповідно до п. 17.1 договору він набирає чинності з дня його укладання на строк до 31.12.2016, умови договору застосовуються до відносин сторін, які виникли до його укладення, а саме: з 01.12.2015. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії цього договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.
Протягом періоду січень – червень 2018 року позивачем надані відповідачу послуги балансування обсягів природного газу за договором, у зв`язку з чим позивачем на підставі пунктів 9.1-9.5, 11.4 договору складено односторонні акти надання послуг балансування обсягів природного газу, а саме:
-          № 01-18-1512000739-БАЛАНС від 31.01.2018 на суму 11757214,16 грн;
-          № 02-18-1512000739-БАЛАНС від 28.02.2018 на суму 11556100,64 грн; 
-          № 03-18-1512000739-БАЛАНС від 31.03.2018 на суму 1449252,28 грн; 
-          № 04-18-1512000739-БАЛАНС від 30.04.2018 на суму 1727108,78 грн;
-          № 05-18-1512000739-БАЛАНС від 31.05.2018 на суму 1755054,74 грн; 
-          № 06-18-1512000739-БАЛАНС від 30.06.2018 на суму 293343,42 грн.
Акти разом з розрахунками вартості послуг балансування, рахунками на оплату зазначених послуг та звітами по точкам входу/виходу замовника послуг транспортування позивачем направлялись на електронну та поштову адреси відповідача. Докази направлення знаходяться в матеріалах справи.
Невиконання відповідачем зобов`язання щодо оплати рахунків вартості послуг балансування у визначений договором строк стало підставою для звернення позивача до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів.
4.3 Позиція апеляційного господарського суду у справі
       Імперативними приписами статті 269 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
          Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення присутніх учасників справи, дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи та надані заперечення, перевіривши на підстави встановлених обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
          Предметом апеляційного перегляду є вирішення питання наявності або відсутності підстав для стягнення з ПрАТ "Мелітопольгаз" на користь АТ "Укртрансгаз" 28 538 074,02 грн основного боргу, 1 723 511,17 грн 3 % річних, 2 911 963,76 грн інфляційних втрат, у зв`язку невиконанням відповідачем умов договору транспортування природного газу № 1512000739, укладеного між сторонами 17.12.2015, в частині оплати наданих позивачем послуг з балансування обсягів природного газу у період: січень 2018 – червень 2018. 
          Правове регулювання взаємовідносин оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також визначення правових, технічних, організаційних та економічних засад функціонування газорозподільних систем здійснюється згідно Кодексу газотранспортної системи, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 № 2493, а також згідно положень Закону України "Про ринок природного газу", Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України.
          Частиною 1 статті 23 Закону України "Про ринок природного газу" передбачено, що оператор газотранспортної системи є юридичною особою, яка не є складовою вертикально інтегрованої організації і здійснює свою господарську діяльність незалежно від діяльності з видобутку, розподілу, постачання природного газу, діяльності оптових продавців; оператор газотранспортної системи не може провадити діяльність з видобутку, розподілу або постачання природного газу.
          Згідно ч.ч.1,2 статті 32 Закону України "Про ринок природного газу", транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому кодексом газотранспортної системи та іншими нормативно-правовими актами; за договором транспортування природного газу оператор газотранспортної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газотранспортної системи встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу; типовий договір транспортування природного газу затверджується регулятором; оператор газотранспортної системи має забезпечити додержання принципу недискримінації під час укладення договорів транспортування природного газу із замовниками.
          Відповідно до пункту 4 глави 3 розділу І Кодексу газотранспортної системи експлуатацію газотранспортної системи здійснює виключно оператор газотранспортної системи.
          Згідно з пунктом 5 глави 1 розділу І Кодексу газотранспортної системи договір транспортування - договір, укладений між оператором газотранспортної системи та замовником послуг транспортування природного газу на основі типового договору транспортування природного газу, затвердженого Регулятором, згідно з яким оператор газотранспортної системи надає замовнику одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу на період та умовах, визначених у такому договорі, а замовник послуг транспортування оплачує оператору газотранспортної системи вартість отриманих послуг (послуги).
          Відтак, нормами чинного законодавства визначено, що транспортування природного газу може здійснюватись лише в межах газотранспортної системи, на підставі договору, укладеного з оператором газотранспортної системи.
          Відповідно до пп. 2 п. 7 глави 3 розділу XIV Кодексу ГТС передбачено, що місячний небаланс, який виник у замовника послуг транспортування та не був врегульований в строк до 12-го числа наступного місяця, врегульовується оператором газотранспортної системи за рахунок таких заходів: при негативному місячному небалансі - за рахунок надання природного газу замовнику послуг транспортування в рамках послуги балансування для покриття ним неврегульованого обсягу природного газу.
          Підставою для проведення розрахунку послуг з балансування є односторонній акт про надання послуг балансування обсягів природного газу оформлений оператором газотранспортної системи відповідно до умов договору транспортування природного газу (п.3 глави 4 Розділу XIV Кодексу ГТС).
          Оператор газотранспортної системи до 14-го числа місяця, наступного за звітним, надає замовнику послуг транспортування односторонній акт про надання послуг балансування на обсяги природного газу, місячного небалансу замовника послуг транспортування, що був не врегульований ним відповідно до пунктів 3 - 5 глави 3 цього розділу, рахунок на оплату, звіт по точкам входу/виходу замовника послуг транспортування (що має містити деталізацію по споживачах замовника послуг транспортування на точках виходу). Замовник послуг транспортування повинен здійснити оплату у строк, що не перевищує 5 банківських днів з дня отримання ним зазначених документів (п. 4 глави 4 Розділу XIV Кодексу ГТС).
          Передумовою надання послуг балансування є наявність у відповідача негативного місячного небалансу, що не був врегульований у строк до 12-го числа наступного місяця.
          Небалансом є різниця між обсягами природного газу, поданими замовником послуг транспортування для транспортування на точці входу, та відібраними замовником послуг транспортування з газотранспортної системи на точці виходу, що визначається за процедурою алокації (п. 5 глави 1 Розділу І Кодексу ГТС).
          Алокація -віднесення оператором ГТС обсягу природного газу в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи по замовниках послуг транспортування (у тому числі в розрізі їх контрагентів (споживачів)) з метою визначення за певний період обсягів небалансу таких замовників (п. 5 глави 1 Розділу І Кодексу ГТС).
          З урахуванням наведеного, позивачем як оператором ГТС було здійснено процедуру алокації та встановлено наявність у відповідача негативних місячних небалансів природного газу у січні 2018 року у обсязі 1 002,574 тис.куб.м, у лютому 2018 року в обсязі 907,254 куб.м., у березні 2018 року в обсязі 101,067 тис.куб.м, у квітні 2018 року в обсязі 135,593 тис.куб.м, у травні 2018 року в обсязі 137,787 тис.куб.м та у червні 2018 року в обсязі 23,030 тис.куб.м.
          Такі обсяги негативних небалансів природного газу виникли у відповідача внаслідок безпідставного відбору ним з газотранспортної системи природного газу без подання таких обсягів природного газу до газотранспортної системи за січень-червень 2018 року.
          Обсяги небалансів підтверджуються алокаціями (звітами) ПрАТ "Мелітопольгаз" про поділ фактичного обсягу природного газу за січень-червень 2018 року, звітами по точках входу/виходу за січень-червень 2018 року.
          Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).
          Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України, яка кореспондується з частиною першою ст.193 Господарського кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
          Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов`язання.                               Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).
          Відповідно до частини першої статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
          Згідно ст.202 Господарського кодексу України та ст.598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.
          Матеріали справи свідчать про те, що позивачем складено коригуючі акти з додатками та виставлено відповідачу на оплату відповідні рахунки до них, а саме:  від 31.01.2018 № 01-18-1512000739-БАЛАНС (до акту №01-18-1512000739-БАЛАНС надання послуг балансування за січень 2018 року) на суму 11757214,16 грн. (строк оплати до 28.02.2018); від 28.02.2018 №02-18-1512000739-БАЛАНС (до акту № 02-18-1512000739-БАЛАНС послуг балансування обсягів природного газу за лютий 2018 року) на суму 11556100,64 грн. (строк оплати до 22.04.2018); від 30.03.2018 № 03-18-1512000739-БАЛАНС (до акту № 03-18-1512000739-БАЛАНС надання послуг балансування обсягів природного газу за березень 2018 року) на суму 1449252,28 грн. (строк оплати до 02.05.2018); від 30.04.2018 № 04-16-1512000739-БАЛАНС (до акту № 04-18-1512000739-БАЛАНС надання послуг балансування за квітень 2018 року) на суму 1727108,78 грн. (строк оплати до 31.05.2018); від 30.05.2018 № 05-18-1512000739-БАЛАНС (до акту №05-18-1512000739-БАЛАНС надання послуг балансування обсягів природного газу за травень 2018 року) на суму 1755054,74 грн (строк оплати до 10.07.2018); 30.06.2018 № 06-18-1512000739-БАЛАНС (до акту № 06-18-1512000739-БАЛАНС надання послуг балансування обсягів природного газу за червень 2018 року) на суму 293343,42 грн. (строк оплати до 01.08.2018). 
Відповідач свої зобов`язання щодо оплати виставлених позивачем рахунків у визначений договором строк (п. 9.4 договору) не виконав, що призвело до утворення у останнього заборгованості за договором в розмірі 28 538 074,02 грн.
          Факт порушення відповідачем умов, визначених змістом зобов`язання, та факт несплати відповідачем у визначений зобов`язанням термін наданих позивачем у спірний період рахунків, виставлених на підставі відповідних актів на надання послуг балансування, є доведеним. Доказів погашення суми боргу відповідачем суду не надано.
          Враховуючи викладене, встановивши факт споживання відповідачем у січні-червні 2018 року природного газу без номінації, за рахунок ресурсів позивача, що є послугою останнього за договором і врегульовано Кодексом газотранспортної системи, місцевий господарський суд дійшов вмотивованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за послуги балансування на загальну суму 28538074,02 грн.
          Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
          У зв`язку з порушенням відповідачем строку оплати, позивач нарахував відповідачу просив стягнути 1724177,67 грн 3% річних за період з 28.02.2018 по 13.04.2018 та 2911986,45 грн інфляційних втрат з січня 2018 року по червень 2018 року.
          Перевіривши розрахунок нарахованих позивачем 3% річних, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що сума 3% річних за заявлений позивачем період з урахуванням суми боргу та настання строку виконання зобов`язання окремо за кожним рахунком у спірному періоді, складає 1 723 511,17 грн, тому вимога про стягнення з відповідача 3% річних задовольняється судом частково в наведеній сумі, в решті заявлених вимог про стягнення 666,50 грн 3% річних слід відмовити, як заявлених необґрунтовано (арифметичні помилки). 
Щодо вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат, колегія суддів враховує таке. 
Індекс інфляції – це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому, в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).
Тобто, базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).
При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.
Невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України “Про індексацію грошових доходів населення” у наступному місяці.
Якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, у вигляді стягнення інфляційних втрат за такий місяць.
          Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат,  колегія суддів вважає привальним висновок місцевого господарського суду, що сума інфляційних втрат складає 2911963,76 грн. 
          Таким чином, господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення 3% річних у розмірі 1 723 511,17 грн та інфляційних втрат у розмірі 2911963,76 грн.
          Колегія суддів відхиляє посилання скаржника на недоведення позивачем факту   надання відповідачеві послуг балансування для врегулювання небалансів та їх вартість, оскільки наведене спростовується наявними в матеріалах справи актами разом з розрахунками вартості послуг балансування, рахунками на оплату зазначених послуг та звітами по точкам входу/виходу замовника послуг транспортування. 
          Апеляційний господарський суд вважає безпідставними доводи скаржника щодо безпідставної відмови судом першої інстанції у задоволенні клопотання відповідача про призначення  судово-економічної експертизи, оскільки, як встановлено судом першої інстанції  зазначене клопотання не містить обґрунтування дійсної потреби у спеціальних знаннях для з`ясування обставин по даній справі.
          При цьому слід зауважити, що недотримання порядку призначення та проведення судової експертизи має наслідком затягування судового процесу і призводить до порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.
          Щодо заперечень скаржника про безпідставність застосування коефіцієнту 1,2 компенсації при визначенні послуг балансування, колегія суддів враховує, що розміри небалансу відповідача у спірний період склали більше 5% від обсягу природного газу, відібраного ним з газотранспортної системи, а тому застосування позивачем коефіцієнту компенсації 1,2 при здійсненні розрахунку вартості послуг балансування, є цілком обґрунтованим, оскільки відповідач, як замовник послуг транспортування, є відповідальним за виникнення небалансу.
          Колегія суддів не приймає до уваги посилання скаржника на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 25.06.2020 у справі № 916/2090/16, оскільки обставини, встановлені судом у даній справі є відмінними від обставин, встановлених судами у справі, що переглядається. 
          Так, у справі №916/2090/19 судом відмовлено у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за надані послуги балансування обсягів природного газу з посиланням на те, що матеріали справи не містять відповідного звіту про надані послуги, відповідно до вимог, передбачених положеннями Кодексу газотранспортної системи в редакції, чинній на час виникнення небалансу. При цьому судами враховано, що в матеріалах справи наявний односторонній акт надання послуг балансування обсягів природного газу №06-16-1512001142-БАЛАНС від 30.06.2016, однак вимога Кодексу газорозподільних систем про проведення розрахунку послуг з балансування на підставі одностороннього акту про надання послуг балансування обсягів природного газу, оформлений оператором газотранспортної системи, була внесена до глави 4 розділу XIV Кодексу газотранспортної системи лише постановою НКРЕКП №615 від 28.04.2017.
          У даному випадку, спірні правовідносини між сторонами виникли у січні-червні 2018 року, в матеріалах справи наявні звіти про надані послуги та односторонні акти про надання послуг балансування обсягів природного газу.
          Щодо посилання скаржника на розгляд об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №922/3987/19, колегія суддів враховує, що постановою Верховного Суду від 19.03.2021 у вказаній справі  судді об`єднаної палати дійшли висновку про скасування оскаржуваних судових рішень та передачу справи на новий розгляд, що не означає остаточного вирішення спору , а отже, й остаточного формування судом касаційної інстанції правового висновку у даній справі.
          Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновки Європейського Суду з прав людини у справі Проніна проти України (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
          У даній справі суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що скаржнику було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції.
          4.4 Висновки апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги
          Аргументи відповідача, зазначені в апеляційній скарзі, не приймаються апеляційним господарським судом, оскільки вони спростовуються викладеними приписами законодавства та встановленими обставинами у справі, і не можуть слугувати підставою для скасування оскаржуваного рішення, оскільки судом апеляційної інстанції не було встановлено невірне застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права при розгляді справи.
          4.5 Розподіл судових витрат
          Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.
          Керуючись ст.ст.269,275,276,281-283 Господарського процесуального кодексу України суд, -
ПОСТАНОВИВ:
          У задоволенні апеляційної скарги приватного акціонерного товариства "Мелітопольгаз" відмовити.
          Рішення Господарського суду Запорізької області від 09.12.2020 у спарві №908/1063/20 
залишити без змін.
          Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.
          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

          Постанова складена у повному обсязі 24.05.2021.

          Головуючий                                                             В.О.Кузнецов

          Судді                                                                А.Є.Чередко

                                        Л.А.Коваль