Апеляційне провадження  №  22-ц/824/6555/2021
                    
                                                             ПОСТАНОВА
                                                      ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
 
26 травня  2021 року                                                                       м. Київ       
                                                                                 Унікальний номер 759/13063/15-ц
                          
            Київський апеляційний суд у складі колегії  суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Шахової О.В., суддів Вербової І.М., Головачова Я.В.,
за участю  секретаря судового засідання  Кузнецової В.В.,
            учасники справи:              
заявник      -                           ОСОБА_1 , 
заінтересовані особи:           Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк», ОСОБА_2 ,
                                               ОСОБА_3 ,                      
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання у м. Києві, в  порядку спрощеного позовного провадження  апеляційну  скаргу   ОСОБА_1 , подану його представником ОСОБА_4 ,
на ухвалу  Святошинського районного суду м.Києва від 25 лютого 2021 року, постановлену в приміщенні районного суду  під головуванням судді Петренко Н.О.,  
 
В С Т А Н О В И В :
 
У січні 2021 представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 звернувся  із заявою  про заміну сторони її правонаступником в межах виконавчого провадження № 52679662, а саме стягувача АТ «Укрсиббанк», на правонаступника ОСОБА_1 .
В обгрунтування заяви посилався на те, що на примусовому виконанні у Святошинському РВДВС у м.Києві центрального міжрегіонального управління МЮ (м.Київ) перебуває виконавчий лист № 759/13063/15-ц виданий Святошинським районним судом м.Києва 11.08.2016р. про стягнення солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , на користь ПАТ «Укрсиббанк, заборгованості в сумі 29 002,83 доларів США, а також 1 827,00 грн. судового збору. 
Відповідно до договору про відступлення права вимоги 28.10.2019   ТОВ «ФК «Кредит Фактор» відступила ОСОБА_1 належні права вимоги за кредитним договором № 11214966000 від 13.09.2007 року, що укладений між первісним кредитором у АТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_3 . 
У зв`язку з викладеним, просив замінити сторону її правонаступником у межах виконавчого провадження з АТ «Укрсиббанк» на ОСОБА_1 .
Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 25 лютого 2021 року у задоволенні заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні її правонаступником відмовлено.
Не погодившись з вказаною ухвалою суду  представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та невірне застосування норм матеріального права, просив ухвалу суду скасувати та постановити нову про задоволення заяви.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що судом не надано оцінку тому, що 25.10.2019 відповідно до договору факторингу АТ «Укрсиббанк» відступило право вимоги за кредитним договором ТОВ «ФК «Кредит Фактор». І вже потім, 28.10.2019 ТОВ «ФК «Кредит Фактор» відступив право вимоги за кредитним договором ОСОБА_1 .
Зазначив також, що суд першої інстанції при розгляді вказаної заяви вийшов за межі вимог та неправомірно надав оцінку щодо неможливості відступлення права вимоги до фізичної особи ОСОБА_1 , оскільки предметом розгляду заяви була заміна сторони виконавчого провдження, а не законність договору відступлення права вимоги.
Відзиву на апеляційну скаргу в порядку статті 360 ЦПК України не подано.
В судове засідання апеляційного суду учасники справи не з`явилися. Про день, час та місце розгляду справи повідомлялися за законом належно. 
Від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 надійшло клопотання про проведення судового засідання без його участі.
Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає  розгляду справи.
За положеннями ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. 
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи відсутності відомості щодо набуття ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Фактор», яке відступило заявнику право вимоги 28.10.2019.
Апеляційний суд не погоджується з вказаним висновком суду з огляду на наступне.
Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні  (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.
За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні  він замінюється правонаступником.
Виходячи із цих норм, зокрема, пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.
Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.
У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку з чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч. 5  ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України,  за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.
Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.    
Норма ст. 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.  
Заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і за відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.
Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».
Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13 та постанові Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 6-1355/10.
Такі ж висновки містяться у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 2-3627/09.
За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.
У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
  Статтею 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення права вимоги (договором цесії) є правонаступництвом, і такий правонаступник кредитора має право звертатись до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з наданням йому статусу сторони виконавчого провадження (постанова Верховного Суду від 23 липня 2019 року № 905/1976/16).
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, рішенням Святошинскього районного суду м.Києва від 01.10.2015 р. стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість в сумі 29 002,83 доларів США, дана сума включає в себе: кредитна заборгованість в сумі 26 367,08 доларів США; заборгованість по процентам 2 635,75 доларів США, в тому числі прострочена заборгованість з серпня 2014 року - 2 379,18 доларів США.; заборгованість по сплаті пені за несвоєчасне погашення процентів в сумі 10 312,89 грн. та судовий збір в розмірі 3 654,00 грн. /а.с.73/.
Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 26.05.2016р. 01.10.2015 змінено в частині стягнення судового збору та в цій частині викладено рішення в наступній редакції: «Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 по 1827 з кожного на користь ПАТ «Укрсиббанк» у рахунок відшкодування витрат на оплату суми судового збору /а.с.147-149/.
11.08.2016р. на адресу ПАТ «Укрсиббанк» було направлено два виконавчі листи, які отримані 18.08.2016 р./а.с.156-157/.
28.10.2019 р. між ТОВ «ФК «Кредит Фактор» та ОСОБА_1 було укладено договір про відступлення права вимоги № 28/10, відповідно до якого належні права вимоги за кредитним договором № 11213966000 від 13.09.20007р. перейшли до ОСОБА_1 /а.с.236-240/.
З реєстру договорів про відступлення прав вимоги вбачається, що право вимоги за кредитним договором № 11214966000 від 13.09.2007р. до боржника ОСОБА_3 від ТОВ «ФК «Кредит Фактор» перейшло до ОСОБА_1 /а.с.241/.
Відповідно до акту прийому-передачі прав та документів згідно договору про відступлення права вимоги № 28/10 від 28.10.2019р. новому кредиторові було передано наступні документи: договір про надання споживчого кредиту від 13.09.2007р., укладений між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_3 , з усіма додатками та додатковими угодами та договір поруки від 13.092007р. укладений між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_2 з усіма додатками та додатковими угодами/а.с.242/.
Пунктом 1.1 договору відступлення права вимоги № 28/10 від 28.10.2019р. первісний кредитор зобов`язується в строк, не пізніше 10 робочих днів з дати придбання первісним кредитором у АТ «Укрсиббанк» прав грошової вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 11214966000 від 13.09.2007р., що укладений між АТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_3 із змінами та доповненнями, додатковими договорами, додатками, договорами про внесення змін та доповнень, відступити право вимоги за кредитним договором з усіма змінами та доповненнями на користь нового кредитора.
Положеннями п. 4.1договору ціна відступлення права вимоги за цим договором становить 20 011,38 грн. Сума зазначена в п.4.1 цього договору повинна бути сплачена новим кредитором не пізніше 28.10.2019р.
Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).
В розпорядженні суду в наявних матеріалах справи відсутні докази того, що договір про відступлення прав вимоги від ТОВ «ФК «Кредит Фактор» до ОСОБА_1 визнаний недійсним чи нікчемним.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про недоведеність заявником права набуття прав вимоги по кредитному договору про надання споживчого кредиту від 13.09.2007р., укладений між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_3 , з усіма додатками та додатковими угодами та договір поруки від 13.09.2007р. укладений між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_2 з усіма додатками та додатковими угодами.
Окрім цього, заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги про те, що вирішуючи заяву про заміну сторони виконавчого провадження, суд першої інстанції вийшов за межі її вимог, надаючи оцінку відступлення прав вимог фізичній особі, яка не є фінансовою установою, оскільки предметом розгляду справи є заміна сторони виконавчого провадження, а не законність переходу права вимоги за договором про відступлення прав вимоги.
Таким чином, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про задоволення заяви ОСОБА_1 про заміну сторонни виконавчого провадження.
Згідно з вимогами ч.1 ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 389 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :
 
            Апеляційну скаргу   ОСОБА_1 задовольнити.
            Ухвалу Святошинського районного суду м.Києва від 25 лютого 2021 року скасувати та постановити нову наступного змісту.
            Заяву ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження задовольнити.
            Замінити сторону у виконавчому провадженні № 52679662 щодо примусового виконання виконавчого листа у справі № 759/13063/15-ц  про стягнення на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» солідарно з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором в сумі 29 002,83 дол.США, стягувача Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк» його правонаступником Бараховим Віктором Григоровичем.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
 
            Повний текст постанови складений 27 травня 2021 року.
 
Суддя-доповідач
 
Судді: