УХВАЛА

26 квітня 2021 року 
м. Київ

Справа №  908/2844/19 
Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду                           Багай Н. О.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Агрофірма "Україна"

на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 22.03.2021 і рішення Господарського суду Запорізької області від 20.10.2020, у  справі

за позовом Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Агрофірма "Україна"
до Воскресенської сільської ради Приазовського району Запорізької області,
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Приазовської районної державної адміністрації Запорізької області (державний реєстратор Новіков Артем Валерійович),
про визнання протиправним і скасування запису про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

07.04.2021 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Агрофірма "Україна" на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 22.03.2021 (повний текст складено 23.03.2021) і рішення Господарського суду Запорізької області від 20.10.2020 у справі №  908/2844/19, подана 29.03.2021 до Верховного Суду через засоби поштового зв`язку.

Перевіривши матеріали касаційної скарги Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Агрофірма "Україна", суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення касаційної скарги без руху з огляду на таке.

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 290 Господарського процесуального кодексу України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

Так, відповідно до абзацу 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини 2 статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини 2 статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини 2 статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається норма права, щодо застосування якої відсутній висновок Верховного Суду.

Проте касаційна скарга хоч і містить посилання на постанови Верховного Суду, але оформлена з порушенням вимог статті 290 Господарського процесуального кодексу України, оскільки не містить чіткого визначення, який висновок та щодо застосування якої саме норми права у подібних правовідносинах, викладений у постанові Верховного Суду, не враховано судом апеляційної інстанції при винесені оскаржуваного рішення.

Також скаржник, звертаючись із касаційною скаргою, зазначає, що суди попередніх інстанцій не дослідили зібрані у справі докази, тобто касаційна скарга подається на підставі пункту 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України. Однак зазначена касаційна скарга оформлена з порушенням вимог статті 290 Господарського процесуального кодексу України, оскільки не містить чіткого визначення, які саме докази не дослідили попередніх інстанцій. 

У касаційній скарзі Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Агрофірма "Україна" викладено обставини справи №  908/2844/19, обґрунтування того, в чому, на думку скаржника, полягає неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права під час ухвалення оскаржуваних судових рішень. Водночас передбаченої (передбачених) статтею 287 Господарського процесуального кодексу України підстави (підстав) у касаційній скарзі скаржником не зазначено та не наведено її (їх) обґрунтування.

Крім того, відповідно до пункту 2 частини 4 статті 290 Господарського процесуального кодексу України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".

Згідно з частиною 1 статті 4 зазначеного Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Як установлено Верховним Судом, позовну заяву Сільськогосподарський виробничий кооператив "Агрофірма "Україна" подав у жовтні 2019 року, її предметом є одна вимога немайнового характеру.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (у редакції, що діяла на час подання позовної заяви) за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру судовий збір становив 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2019 установлено у розмірі 1 921,00 грн.

Згідно з підпунктом 5 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (у редакції, чинній на час звернення з касаційною скаргою) за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 % ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Сільськогосподарський виробничий кооператив "Агрофірма "Україна" у касаційній скарзі просить скасувати постанову Центрального апеляційного господарського суду від 22.03.2021 і рішення Господарського суду Запорізької області від 20.10.2020, а справу № 908/2844/19 передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Таким чином, звертаючись із касаційною скаргою, заявник мав сплатити  судовий збір у сумі 3 842 грн, а саме 1 921, 00 х 200  %, де 1 921,00 грн - ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру, 200 % - ставка судового збору за подання касаційної скарги.

Однак Сільськогосподарський виробничий кооператив "Агрофірма "Україна" доказів сплати судового збору до касаційної скарги не додав.

Відповідно до частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, вона залишається без руху.

Отже, для усунення недоліків касаційної скарги Сільськогосподарському виробничому кооперативу "Агрофірма "Україна" необхідно зазначити передбачену (передбачені) статтею 287 Господарського процесуального кодексу України підставу (підстави) подання цієї скарги, а також подати докази сплати судового збору у встановлених законом порядку і розмірі (3  842,00  грн) за реквізитами, що зазначені на офіційному сайті Верховного Суду в розділі "Судовий збір".

У разі невиконання у встановлений законом строк вимог цієї ухвали касаційна  скарга вважатиметься неподаною та буде повернута скаржникові.

Керуючись статтями 234, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд 

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Агрофірма "Україна" на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 22.03.2021 і рішення Господарського суду Запорізької області від 20.10.2020 у справі № 908/2844/19 залишити без руху до 21.05.2021, але строк виконання цієї ухвали не може перевищувати десяти днів із дня вручення її скаржникові. 

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                          Н. О. Багай