ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
                                                                               Справа № 686/5968/21
Провадження № 22-ц/4820/792/21

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

01 червня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі
 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Янчук Т.О. (суддя-доповідач),
 
Купельського А.В., Ярмолюка О.І.,
 
секретаря: Шевчук Ю.Г.,
 
учасники справи: апелянт ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 ,
 
заявниця ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 ,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 березня 2021 року (суддя Заворотна О.Л.) за заявою ОСОБА_3 , заінтересована особа ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису,
в с т а н о в и в :
У березні 2021 року ОСОБА_3 звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису, просила видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_1 , який зареєстрований та проживає АДРЕСА_1 , визначивши наступні тимчасові обмеження його прав відносно ОСОБА_3 строком на шість місяців: 
- заборонити ОСОБА_1 перебувати в місці їх спільного проживання за адресою: АДРЕСА_1 ;
- заборонити ОСОБА_1 вести листування, телефонні переговори з нею або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.
Заяву мотивовано тим, що ОСОБА_3 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своїм чоловіком ОСОБА_1 з яким з серпня 2004 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу сторони мають трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Заявниця вказувала, що під час спільного проживання з ОСОБА_1 , останній відзначився проявами неконтрольованої агресії та неодноразово вчиняв фізичне та психологічне насильство в сім`ї відносно неї, внаслідок чого вона декілька разів викликала поліцію та фіксувала вказані обставини. Постійні образи з боку ОСОБА_1 стали підставою розриву сімейних відносин між ними, проте він продовжує здійснювати щодо неї психологічне насилля та надсилає їй погрозливі повідомлення. Стверджувала, що така поведінка ОСОБА_1 відбувається в присутності дітей. Крім того, кривдник неодноразово вчиняв фізичне насилля щодо своєї матері ОСОБА_8 . Не витримавши домашнього насилля, вона змушена була переїхати у соціальний центр психологічної допомоги.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 березня 2021 року заяву ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису задоволено. Видано обмежувальний припис строком на шість місяців щодо заборони ОСОБА_1 перебувати в місці спільного проживання із заявницею ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 ; заборонено ОСОБА_1 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_3 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_1 вчиняє домашнє насильство щодо своєї дружини ОСОБА_3 , тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту до кривдника необхідно застосувати обмежувальний припис.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у видачі обмежувального припису.
Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_3 належними та допустимими доказами не довела вчинення відносно неї домашнього насилля зі сторони ОСОБА_1 . Сам факт звернення до правоохоронних органів не може служити достатнім доказом вчинення зі сторони апелянта психологічного насилля. Дійсно, приблизно 4-5 січня 2021 року ОСОБА_3 пішла із дому, проте причиною такого кроку став факт її подружньої зради, про який дізнався ОСОБА_1 . Судом при ухваленні рішення не враховано відсутність фактів щодо притягнення ОСОБА_1 до юридичної відповідальності.
В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити.
ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечували проти доводів апеляційної скарги, просили її відхилити.
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до вимог п.1, 3, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. 
Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, не ґрунтуються на нормах матеріального права.
Судом встановлено, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебувають у зареєстрованому шлюбі та проживають в будинку АДРЕСА_1 .
Від шлюбу сторони мають трьох дітей: ОСОБА_5 , 2003 року народження, ОСОБА_7 , 2015 року народження, ОСОБА_6 , 2007 року народження.
Будинок АДРЕСА_1 на праві власності належить матері ОСОБА_1 - ОСОБА_8 .
Відповідно до інформації яку надано ОСОБА_3 на її запит з приводу виклику нею поліції через спецлінію «102» встановлено, що «04.01.2021 року її чоловік в стані алкогольного сп`яніння вчиняє насилля над трьома дітьми. Із дітьми вдома знаходиться його мати, яка повідомила що ОСОБА_1 викликав таксі і поїхав. Зі слів заявниці при собі має гранату і погрожує підірвати будинок, дітей програти в «Казино», а також повідомив, що приїде до заявниці на роботу з гранатою» (а.с. 6).
Так, згідно з пунктами 3, 14 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.
Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.
Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.
Частиною другою статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти).
Відповідно до частини 3 статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінка ризиків полягає в оцінюванні вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створити небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства та загальної оцінки ситуації вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За змістом статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. 
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).
Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.
Як вбачається із матеріалів справи, у порушення статей 12, 81 ЦПК України, заявник не надала суду належних й допустимих доказів на підтвердження фактів вчинення ОСОБА_1 фізичного або психологічного насильства відносно неї, а також ризиків настання насильства у майбутньому. Сам факт звернення заявника до органів поліції від 04.01.2021 року свідчить про наявність сварок та непорозумінь між подружжям на побутовому ґрунті, свідчить про наявність конфлікту між подружжя та не підтверджує факт вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства що є необхідною умовою застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
Постановою Хмельницького міськрайонного суду від 01.03.2021 року справа №686/3609/21 ОСОБА_1 звільнено від адміністративної відповідальності передбаченої ч.1 статті 173-2 КУпАП, обмежившись усним зауваженням. Потерпілою особою за даною справою є його мати ОСОБА_8 .
Не може бути підставою для застосування заходів обмежувального припису постанова Хмельницького міськрайонного суду від 28 травня 2021 року, якою провадження в справі про адміністративне правопорушення передбачене частиною 1 статті 173-2 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрито в зв`язку закінченням строку накладення адміністративного стягнення, оскільки дана ухвала винесена судом вже після оскаржуваного рішення суду, не набрала законної сили. Окрім того, ОСОБА_1 заперечував свою вину у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, не був повідомлений про її розгляд та має намір її оскаржувати. 
За таких обставин, колегія суддів вважає, що матеріали справи не містять об`єктивних даних про вчинення ОСОБА_1 дій, передбачених статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», які б могли бути кваліфіковані як домашнє насильство.
Суд першої інстанції ухвалюючи рішення на зазначене уваги не звернув, дійшов помилкового висновку про видачу обмежувального припису, у зв`язку з чим рішення суду підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні заяви про видачу обмежувального припису.
Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 березня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення.
У задоволенні заяви про видачу обмежувального припису відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 07 червня 2021 року.

Судді                                                                        Т.О. Янчук        

                                                                               А.В. Купельський

                                                                                О.І. Ярмолюк