КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
1[1]

Номер справи : 756/6096/20
Номер провадження : 33/824/267/2021 
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП      
    
П О С Т А Н О В А
Іменем   України
 
29 квітня 2021 року                                                                                         м. Київ
 
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Новов С.О., за участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Санченка Р.Г., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Санченка Р.Г. на постанову судді Оболонського районного суду                  м. Києва від 10 серпня 2020  року,
 
в с т а н о в и в :
 
Відповідно до постанови суддіОболонського районного суду                  м. Києва від 10 серпня 2020  року, 
ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 (шестисот)  неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
             Цією ж постановою, стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі  420 грн. 40 коп. 
Як встановлено постановою судді, ОСОБА_1 10.05.2020 року приблизно о 03 год. 25 хв. у м. Києві по Оболонській площі, 8, керував транспортним засобом Nissan Almera, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1        ст. 130 КУпАП - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, захисник ОСОБА_1 - адвокат Санченко Р.Г. подав апеляційну скаргу в якій просить поновити строк на оскарження рішення суду першої інстанції.
Скасувати постанову Оболонського районного суду м. Києва від 10.08.2020, прийняти нове рішення, яким визнати ОСОБА_1 невинним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та закрити провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Обґрунтовуючи підстави поновлення строку на апеляційне оскарження, захисник ОСОБА_1 - адвокат Санченко Р.Г. посилається на те, що справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом першої інстанції було розглянуто без виклику до суду та присутності останнього, а інформацію про рішення суду було отримано з реєстру судових рішень 26.08.2020 після спілкування з адвокатом та підписання договору про надання правової допомоги.
Крім того, апелянт звертає увагу на те, що на момент тривалості терміну на оскарження даного судового рішення, ОСОБА_1 перебував за межами території України.
В поданій апеляційній скарзі, апелянт вказує на те, що судом не було досліджено матеріалів справи та не надано належної оцінки матеріалам справи, які на думку апелянта, вказують на відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Заслухавши пояснення  ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Санченка Р.Г., які  підтримали апеляційну скаргу останнього та просили її задовольнити; опитавши свідка ОСОБА_2 ; перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи скарги, вважаю, що апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
По-перше, враховуючи обставини, на які захисник посилається у своєму клопотанні про поновлення строку на подачу апеляційної скарги, а саме на те, що судовий розгляд було проведено без присутності ОСОБА_1 . На момент тривалості терміну на оскарження  даного судового рішення ОСОБА_1 перебував за межами України, а інформацію рішення суду, що оскаржується було отримано з реєстру судових рішень лише 26 серпня 2020 року, слід визнати, що строк на оскарження постанови судді Оболонського районного суду м. Києва від 10 серпня 2020  року щодо ОСОБА_1 було пропущено з поважних причин, а тому він підлягає поновленню.
По-друге, незважаючи на висновок судді про те, що вина                 ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП повністю доведена та підтверджується всію сукупністю доказів по справі, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 545904 від 10.05.2020 року, поясненнями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , сумнівів у правдивості яких суд не мав, а також оглянутим у судовому засіданні відеозаписом із нагрудної відеокамери працівника патрульної поліції № АА 00689, з якої вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків та його відмова мала свідомий та категоричний характер, суд апеляційної інстанції не може з ним погодитися, з огляду на таке.
За змістом диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, вказана норма дійсно передбачає адміністративну відповідальність особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Разом з тим, як встановлено під час апеляційного розгляду протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 545904 від 10 травня 2020 року, який було складено щодо  ОСОБА_1 , сам по собі не може бути визнано належним та допустимим доказом його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оскільки він, так само як і долучений до справи відеозапис з бодікамери поліцейського АА-00689, не містить об`єктивної та достовірної інформації про те, що  ОСОБА_1 , перед тим, як йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, керував  транспортним засобом «Nissan Almera», д.н.з. НОМЕР_1 та був зупинений з дотриманням вимог, передбачених ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.
З огляду на це, а також на пояснення в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом «Nissan Almera», д.н.з. НОМЕР_1 за вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення обставин та його не зупиняли працівники поліції на вказаному автомобілі, а просто знаходився біля вказаного автомобіля, коли до нього підійшли поліцейські, які не тільки не були спростовані наявними у справі доказами, а навпаки знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду, оскільки з пояснень свідка ОСОБА_2 , якого було допитано за клопотанням захисника, вбачається, що коли він повертався після 2-ї ночі 10 травня 2020 року з роботи додому, то бачив ОСОБА_1 біля свого автомобіля, який копався у багажнику. Поруч з автомобілем ОСОБА_1 він не бачив ні поліцейських, ні поліцейського авто, вважаю, що законних підстав для вимоги до ОСОБА_1 пройти медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у поліцейського не було, оскільки в даному конкретному випадку ОСОБА_1 не був водієм, а відповідно до вимог, передбачених п. 2.5 Правил дорожнього руху України, такому огляду підлягають лише водії.
Факт знаходження ОСОБА_1 біля автомобіля, яким він користувався, за відсутності будь-яких об`єктивних даних про те, що він керував або почав керувати цим автомобілем, не давав поліцейським підстав, вимагати, у разі виявлення у нього ознак будь-якого сп`яніння, проходження огляду на стан сп`яніння, а тому відмова ОСОБА_1 від проходження такого огляду не може розцінюватися як адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 КУпАП.     
У зв`язку з цим, письмові пояснення свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , на які суддя послався у своїй постанові не можуть бути визнані беззаперечними доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки сама по собі відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, без наявності законних підстав для проходження такого огляду, не може служити підставою для притягнення особи, в даному випадку ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за вказані вище дії (бездіяльність).
Що ж стосується відеозапису з нагрудної відеокамери працівника патрульної поліції, який також був досліджений під час апеляційного розгляду, то на ньому не тільки не зафіксовано факту руху та зупинки автомобіля «Nissan Almera», д.н.з. НОМЕР_1 , а й всієї процедури огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, починаючи з моменту виявлення підстав для проведення такого огляду та закінчуючи моментом складанням протоколу про адміністративне правопорушення та його підписання свідками, а також самим ОСОБА_1 .
Більш того, на відеозапису, який триває 1 хв. 39 с., крім голосу поліцейської, яка розповідає двом свідкам, особи яких на камеру встановлені не були, а на запису видно лише одного із них, про зупинку транспортного засобу та виявлення у водія ознак сп`яніння, про які навіть не було повідомлено та голосу особи, якої не видно і яка назвалась ОСОБА_1 про те, що він відмовляється, більше нічого не має, а тому такий відеозапис не може бути визнаний належним та допустимим доказом, який би не викликав сумнівів у своїй достовірності та об`єктивності, оскільки він не відтворює основних подій, які б дозволили зробити висновок про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.          
Приймаючи до уваги, відсутність достовірних даних про те, що   ОСОБА_1 являвся особою, яка керувала транспортним засобом та відповідно до вимог закону була суб`єктом адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також встановлені під час апеляційного розгляду обставини, які свідчать про недоведеність законних підстав для проведення огляду ОСОБА_1  на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, суд апеляційної інстанції дійшов висновкупро те, що матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1  не містять у собі належних та допустимих доказів, які б дозволили зробити висновок про доведеність вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Враховуючи вищенаведені обставини, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова судді Оболонського районного суду м. Києва від 10 серпня 2020 року щодо  ОСОБА_1 не може бути визнана законною та обґрунтованою, оскільки висновки судді не ґрунтуються на доказах, отриманих у встановленому законом порядку та які не викликають сумнівів у своїй достовірності, а судовий розгляд, як обґрунтовано зазначається в апеляційній скарзі, було проведено без повного, об`єктивного та всебічного з`ясування всіх обставин справи та її вирішення у відповідності до вимог закону.
За таких обставин, враховуючи вимоги ст. 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь, апеляційна скарга             захисника ОСОБА_1 - адвоката Санченка Р.Г.підлягаєзадоволенню, а постанова судді Оболонського районного суду м. Києва від 10 серпня 2020 року - скасуванню, із закриттям провадження у справі, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП,у зв`язку з відсутністю в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 цього Кодексу. 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, -
 
п о с т а н о в и в :
 
Поновити захиснику ОСОБА_1 - адвокату Санченку Р.Г.процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови судді Оболонського районного суду м. Києва від 10 серпня 2020  року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 . 
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Санченка Р.Г.-задовольнити.
Постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 10 серпня 2020 року, відповідно до якої  ОСОБА_1   притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати, а провадження у справі щодо нього - закрити, на підставі п. 1    ст. 247 цього Кодексу, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
                                                                                
Суддя Київського апеляційного суду                                         
                                                                                                               С.О. Новов

 

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Жук М.В.