П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  600/2578/20-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Дембіцький П.Д.   
Суддя-доповідач -  Полотнянко Ю.П.   
06 квітня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Полотнянка Ю.П. 
суддів:  Ватаманюка Р.В.  Драчук Т. О. , 
розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 16 січня 2021 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу, 
В С Т А Н О В И В :
в листопаді 2020 року Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області звернулось до суду з позовом до Відділу примусового виконання судових рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 , в якому просило: визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про накладення штрафу від 16.11.2020 ВП № 62525436 в розмірі 5100,00 грн.
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 16.01.2021 у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору. Позивач стверджує, що на виконання рішення суду у справі №824/1029/18-а було проведено розрахунок компенсації втрати частини доходів, у зв`язку із порушенням строків виплати пенсії за період з 20.12.2016 по день фактичної виплати з цієї суми донарахованої частини пенсії, на підставі винесеного розпорядження у пенсійній справі №2403001003 від 04.12.2017 про перерахунок пенсії, який проведено згідно рішення Новодністровського міського  суду Чернівецької області від 06.09.2017 та отриманої 10.05.2017 довідки про розмір грошового забезпечення №13/2403001003 від 18.04.2017, виготовленої Ліквідаційною комісією УМВС України в Чернівецькій області. Розмір компенсації за період з 20.12.2016 по день фактичної виплати склав 6703,79 гривень. Таким чином, позивач вжив конктретні заходи з метою виконання рішення суду від 08.01.2019 по справі №824/1029/18-а в межах наданих повноважень. Фактична невиплата нарахованих 6703 грн. зумовлена тим, що виділені бюджетні кошти на виконання судових рішень, боржником є Пенсійний фонд України, спрямовуються на безумовне виконання таких рішень у порядку черговості прийняття. Зазначає, що у відповідача були відсутні підстави для винесення постанови про накладення штрафу по виконавчому провадженню №62525436, оскільки постановою №649 врегульовано на законодавчому рівні порядок виплати заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов`язання з нарахування (перерахунку) пенсійних виплат, що фінансуються з державного бюджету.
Сторони в судове засідання не з`явились. Про час, день та місце розгляду справи повідомлені завчасно та належним чином. Причини неявки суду не відомі. 
З огляду на викладене, колегія суддів враховуючи п.2 ч.1 ст.311 КАС України, визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 08.01.2019 по справі №824/1029/18-а визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області у проведенні розрахунку та виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів, у зв`язку із порушенням строків виплати пенсії за період з 20.12.2016 по день фактичної виплати з цієї суми донарахованої частини пенсії, розрахованого згідно з Порядком проведення компенсації громадянам втрати грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області провести розрахунок та виплату позивачу компенсації втрати частини доходів, у зв`язку із порушенням строків виплати пенсії за період з 20.12.2016 по день фактичної виплати з цієї суми донарахованої частини пенсії, яка визначається відповідно до Закону України від 19.10.2000 №2050-ІІІ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", Порядку проведення компенсації громадянам втрати грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159, на підставі винесеного ним розпорядження у пенсійній справі №2403001003 від 04.12.2017 про перерахунок пенсії, який проведено згідно рішення Новодністровського міського суду Чернівецької області від 06.09.2017 та отриманої 10.05.2017 довідки про розмір грошового забезпечення №13/2403001003 від 18.04.2017., виготовленої Ліквідаційною комісією УМВС України в Чернівецькій області. Встановлено судовий контроль за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області подати у десятиденний строк з моменту набрання цього рішення законної сили звіту про його виконання. Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 704,80 (сімсот чотири) грн. 80 коп.
10.07.2020 Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) відкрито виконавче провадження ВП№62525436 з приводу виконання виконавчого листа №824/1029/18-а від 07.05.2020, виданого Чернівецьким окружним адміністративним судом на підставі рішення від 08.01.2019. (а.с. 15).
На виконання рішення суду в адміністративній справі №824/1029/18-а пенсійний орган надав державному виконавцю розрахунок суми, що підлягає виплаті на виконання рішення суду. Суму компенсації обчислено з урахуванням виплат суми боргу станом на 01.05.2019 згідно постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 (2215,52 грн). (а. с. 13).
05.08.2020 позивач звернувся до відповідача з листом № 2400-0802-5-21076, в якому вказав, що на виконання постанови про відкриття виконавчого провадження № 62525436 щодо виконання виконавчого листа Чернівецького окружного адміністративного суду по справі №824/1029/18-а, ОСОБА_1 проведено розрахунок компенсації втрати частини доходів за період з 20.12.2016 по день фактичної виплати розмір якої склав 6703,79 грн. та включено до реєстру судових рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою. Просив закінчи виконавче провадження. (а. с. 16).
30.10.2020 Відділ примусового виконання судових рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного  міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) направив відповідачу вимогу державного виконавця стосовно надання інформації щодо проведення виплати стягувачу згідно рішення суду
13.11.2020 на адресу відповідача надійшла відповідь Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області в якій зазначено, що кошти в сумі 6703,79 грн. включено до реєстру рішень суду, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою та може бути виплачені органом Пенсійного фонду після відповідного фінансування з Державного бюджету України.
Постановою Відділу примусового виконання судових рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного  міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 16.11.2020 ВП №62525436 накладено на пенсійний орган штраф в розмірі 5100,00 грн., за невиконання рішення суду. (а.с. 12).
Вважаючи, що оскаржувана постанова є протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що невиконання судового рішення позивачем в частині виплати грошових коштів, за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів, не може вважатись невиконанням судового рішення без поважних причин, а накладення штрафу, у такому випадку, жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.
Суд зазначив, що належною обставиною існування поважних причин невиконання рішення суду є відсутність фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів для цієї цілі. Проте, вказані обставини - відсутність фінансового забезпечення та фактична відсутність коштів  мають бути підтверджені належними, допустимими доказами. Позивач до позовної заяви на підтвердження поважності невиконання рішення суду додав тільки розрахунок суми, що підлягає виплаті на виконання рішення суду №824/1029/18-а (а. с. 13). Також позивач надав суду лист Пенсійного фонду України від 13.11.2020 року, в якому вказано, що кошти в сумі 6703,79 грн., включено до реєстру рішень суду, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою та може бути виплачені органом Пенсійного фонду після відповідного фінансування з Державного бюджету України. Вказані докази підтверджують тільки те, що позивачем здійснено перерахунок компенсаційних виплат за рішення суду по відомостям органу. Однак, позивачем не було надано жодного доказу на підтвердження поважності причин невиконання рішення суду щодо виплати перерахованих за рішенням суду компенсаційних коштів.
Також, суд першої інстанції дійшов висновку, що доводи позивача щодо виконання  рішення суду в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України №649 від 22.08.2018 року, є необґрунтованими.
Колегія суддів  погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України та є обов`язковими для виконання. Аналогічні положення закріплені в Законі України "Про судоустрій і статус суддів" і в процесуальному законодавстві України.
Законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі Закон №1404-VIII).
Відповідно до ст. 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (п.1 ч.2 ст. 18 Закону №1404-VIII).
Статтею 63 Закону №1404-VIII встановлено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного ч.6 ст. 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.
Згідно ст. 75 Закону №1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
Отже, підставою для застосування до боржника відповідальності, передбаченої ст. 75 Закону №1404-VIII, є невиконання ним рішення суду без поважних причин, встановлене державним виконавцем.
Колегія суддів вважає за необхідне також зазначити, що невиконання в повному обсязі рішення судів, які набрали законної сили щодо пенсійних виплат, позбавляють пенсіонерів права отримати заборгованість з перерахованої (нарахованої) пенсії на виконання рішень судів, що в свою чергу, позбавляє їх гарантованого Конституцією України (стаття 46) права на соціальний захист в повному обсязі.
Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).
Україна гарантує виконання будь-яких рішень суду майнового характеру, боржником за яким є державний орган шляхом проведення безумовного списання з рахунків такого органу коштів, в обсязі, достатньому для задоволення вимог стягувача, а у випадку відсутності у державного органа - боржника коштів на рахунках - шляхом списання коштів з Державного бюджету України, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. 
Частиною другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
За змістом статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
У пунктах 52-54 пілотного рішення Європейського суду з прав людини у справі Юрій Миколайович Іванов проти України, заява №40450/04, від 15.10.2009, ЄСПЛ зазначив, що відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу.
Так, Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі Горнсбі проти Греції (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року, заява № 18357/91, пункт 40 ) зазначив, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок (рішення у справі Іммобільяре Саффі" проти Італії (Immobiliare Saffi проти Італії), заява № 22774/93, пункт 66).
Неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого статті 1 Першого Протоколу (пункт 53 рішення ЄСПЛ у справі Войтенко проти України від 29.06.2004 № 18966/02).
У пункті 54 рішення у справі Юрій Миколайович Іванов проти України (заява № 40450/04,) ЄСПЛ, посилаючись на попередню практику, зазначив, що саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції (рішення у справі Войтенко проти України від 29.06.2004 № 18966/02; рішення у справі Ромашов проти України, № 67534/01, від 27 липня 2004 року; у справі Дубенко проти України, № 74221/01, від 11 січня 2005 року; та у справі Козачек проти України, № 29508/04, від 7 грудня 2006 року).
Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою (рішення у справі Шмалько проти України, № 60750/00, п. 44, від 20 липня 2004 року). Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі Сокур проти України, № 29439/02, від 26 квітня 2005 року, і у справі Крищук проти України, № 1811/06, від 19 лютого 2009 року).
Наявність у ОСОБА_1 права на отримання відповідних виплат встановлена рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 08 січня 2019 року у справі №824/1029/18-а, яке набрало законної сили, і це право не може бути скасоване/обмежено з підстав відсутності фінансування такого виду виплат з державного бюджету.
Посилання позивача, як уповноваженого державою органу, в обґрунтування невиконання судового рішення на відсутність фінансового забезпечення, на переконання суду, є неприйнятним та неприпустимим, оскільки призводить до підриву самої концепції верховенства права.
Зважаючи на це, доводи позивача щодо відсутності фінансових ресурсів не може вважатись обставиною, що виправдовує невиконання судового рішення.
Разом з тим, безпідставними є доводи позивача щодо необхідності застосування положень Порядку №649, в якості нормативного обґрунтування виплати компенсації стягувану за виконавчим провадженням, оскільки рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва у справі №640/5248/19 від 12 листопада 2019 року (із змінами внесеними постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2020 року), п.п.1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22 травня 2018 року №649 "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду" визнані протиправними та нечинними, а, отже, втратив чинність.
При цьому, належною обставиною існування поважних причин невиконання рішення суду є відсутність фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів для цієї цілі. Проте, вказані обставини - відсутність фінансового забезпечення та фактична відсутність коштів  мають бути підтверджені належними, допустимими доказами. 
Як вбачається з матеріалів справи, до позовної заяви на підтвердження поважності невиконання рішення суду позивач додав тільки розрахунок суми, що підлягає виплаті на виконання рішення суду №824/1029/18-а (а. с. 13). 
Також в матеріалах справи міститься лист позивача від 13.11.2020 №2400-0802-5/1863, в якому вказано, що кошти в сумі 6703,79 грн., включено до реєстру рішень суду, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою та може бути виплачені органом Пенсійного фонду після відповідного фінансування з Державного бюджету України. (а.с.86-88)
Проте, як правильно зазначено судом першої інстанції, вказані докази підтверджують тільки те, що позивачем здійснено перерахунок компенсаційних виплат за рішення суду по відомостям органу. Позивачем не було надано жодного доказу на підтвердження поважності причин невиконання рішення суду щодо виплати перерахованих за рішенням суду компенсаційних коштів.
Крім того, позивач не надав доказів відсутності фінансової спроможності виконати вказане рішення, як і не надав доказів звернення до Пенсійного фонду про виділення коштів на виконання рішення суду щодо виплати ОСОБА_1 перерахованої пенсії.
З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, суд вважає, що відповідач при прийнятті оскаржуваної постанови про накладення на ГУ ПФУ в Чернівецькій області штрафу в розмірі 5100,00 грн. діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, а отже, відсутні правові підстави для скасування даної постанови, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.
Інші доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, повністю спростовуються матеріалами справи та обставинами, які повно та об`єктивно були встановлені судом першої інстанції при вирішенні спірного питання.
У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи все вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області залишити без задоволення, а  рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 16 січня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.
          
Головуючий	 	 	Полотнянко Ю.П.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Ватаманюк Р.В.    Драчук Т. О.