ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

08 червня 2021 року	  м. Одеса	Справа № 916/3698/20	
Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду у складі:
Головуючого судді: Ярош А.І.
суддів Діброви Г.І., Принцевської Н.М.,
секретар судового засідання Молодов В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЕТРЕКС ПЛЮС"
на ухвалу Господарського суду Одеської області від 07 квітня 2021 року про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову
по справі №916/3698/20
за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЕТРЕКС ПЛЮС" 
до відповідачів:  1. Виконавчий комітет Одеської міської ради 
2. Одеська міська рада  
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів: державного реєстратора Юридичного департаменту Одеської міської ради Єременка Івана Миколайовича 
про визнання протиправними та скасування рішень, скасування державного запису,

за участю представників сторін:
Від позивача -  Ковальчук Р.М., Ордер АВ  № 1014880,  дата видачі : 07.06.21; Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЕТРЕКС ПЛЮС"; 
Від відповідачів -  Вінюков В.М., довіреність  № 202/вих-мр,  дата видачі : 28.12.20; Одеська міська рада та Виконавчий комітет Одеської міської ради; 
Від третьої особи - не з`явився,

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ПЕТРЕКС ПЛЮС" звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до відповідачів Виконавчого комітету Одеської міської ради та Одеської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 03.07.2020 року №237 "Про реєстрацію права комунальної власності територіальної громади м. Одеси на громадську будівлю пам`ятки архітектури та містобудування (будинок Руссова), розташовану за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21", та скасування запису в Державному реєстрі речових прав №37161301 щодо реєстрації за територіальною громадою міста Одеси в особі Одеської міської ради права власності на об`єкт - громадська будівля пам`ятки архітектури та містобудування (будинок Руссова) загальною площею 5022 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21.
05.04.2021р. Товариство з обмеженою відповідальністю "ПЕТРЕКС ПЛЮС" звернулось до Господарського суду Одеської області із заявою про забезпечення позову, згідно з якою заявник просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони територіальній громаді міста Одеси в особі Одеської міської ради до набрання законної сили судового рішення по справі №916/3698/20, вчиняти будь-які дії, щодо передачі третім особам в оренду або в інше користування об`єкт - громадську будівлю пам`ятки архітектури та містобудування (будинок Руссова) загальною площею 5022 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 07 квітня 2021 року по справі №916/3698/20 (суддя Літвінов С.В.) відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЕТРЕКС ПЛЮС" про забезпечення позову за вх.№2-424/21 від 05.04.2021 року по справі №916/3698/20.
Ухвала мотивована тим, що ТОВ «ПЕТРЕКС ПЛЮС» заявлено позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 03.07.2020 року № 237 «Про реєстрацію права комунальної власності територіальної громади м. Одеси на громадську будівлю пам`ятки архітектури та містобудування (будинок Руссова), розташовану за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21», та скасування запису в Державному реєстрі речових прав № 37161301 щодо реєстрації за територіальною громадою міста Одеси в особі Одеської міської ради права власності на об`єкт - громадська будівля пам`ятки архітектури та містобудування (будинок Руссова) загальною площею 5022 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21.
Отже, права, свободи та інтереси позивача, на його думку, мають бути захищені, зокрема, саме шляхом скасування судом господарської юрисдикції рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради та запису, вчиненого державним реєстратором, що є предметом оскарження. Таким чином, у разі задоволення позову оскаржувані рішення та запис будуть скасовані безпосередньо рішенням суду.
Натомість, згідно з вимогами процесуального закону заявлені позивачем заходи забезпечення позову в господарському судочинстві мають гарантувати виконання рішення суду, що в даному випадку, у разі задоволення позовних вимог, полягатиме виключно у скасуванні оскаржуваних рішення та запису і не передбачатиме положень про вчинення певних дій. Отже, і виконання такого рішення суду за своїм змістом взагалі не потребує здійснення будь-яких дій, оскільки рішення та запис, визначені предметом спору у даній судовій справі, будуть скасовані безпосередньо рішенням суду, що, відповідно, не вимагатиме вжиття додаткових дій з метою його скасування на виконання рішення суду.
За висновками суду першої інстанції, подана позивачем заява не містить обґрунтування адекватності вимог заявника та наявності правового зв`язку між заявленими позовними вимогами та заходами до забезпечення позову та у чому саме вбачається неможливість чи утруднення виконання судового рішення в разі задоволення позову. 
Отже, викладене свідчить про очевидну необґрунтованість доводів позивача про необхідність забезпечення позову.
Крім того, вказуючи у позові та у заяві про забезпечення позову про те, що позивачу нібито належить право власності на 708,90 кв.м. у складі громадської будівлі пам`ятки архітектури та містобудування (будинок Руссова) загальною площею 5022 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21, ТОВ «ПЕТРЕКС ПЛЮС» у заяві про забезпечення позову заявляє заходи забезпечення позову щодо заборони передачі в оренду усієї площі будівлі, що складає 5022 кв.м., а не лише тієї площі, про наявність прав на яку заявляється останнім, що складає 708,90 кв.м., що свідчить про неспівмірність та неадекватність заходів забезпечення позову.
За таких обставин, оскільки заявником не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення відповідачем будь-яких дій, спрямованих на уникнення виконання рішення у даній справі, а також не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження наявності обставин, які можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.
Товариство з обмеженою відповідальністю "ПЕТРЕКС ПЛЮС" з вказаною ухвалою не погодилось та звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Одеської області від 07 квітня 2021 року по справі №916/3698/20, та задовольнити заяву ТОВ «Петрекс Плюс» про забезпечення позову від 05.04.2021 року в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначає, що рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради від 03 липня 2020 року №237 «Про реєстрацію права комунальної власності територіальної громади м. Одеси на громадську будівлю пам`ятки архітектури та містобудування (будинок Русова), розташовану за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21» зареєстровано право комунальної власності територіальної громади м. Одеси на громадську будівлю пам`ятки архітектури та містобудування (будинок Руссова) загальною площею 5022,0 кв.м, розташовану за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21.
Однак, на думку скаржника, дане рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради є незаконним, а запис про право власності внесений на підставі такого рішення таким, що підлягає скасуванню, адже власником нежитлових приміщень за адресою: м. Одеса, вул. Садова 21, загальною площею 708,90 кв. являється ТОВ «ПЕТРЕКС ПЛЮС».
Як стало відомо апелянту, 17 березня 2021 року на сесії Одеської міської ради прийнято рішення Одеської міської ради № 155-VIII від 17.03.2021 р. «Про включення до переліку другого типу об`єктів комунальної власності територіальної громадим. Одеси, що підлягають передачі в оренду без проведення аукціону, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 03.02.2021 р. № 62-VIII, додаткових об`єктів комунальної власності територіальної громадим. Одеси, що підтверджується за посиланням ( https://omr.gov.ua/ua/acts/council/183496/).
Намір передати Одеською міською радою вищевказаний об`єкт в оренду підтверджується вказаним рішення, яке розміщене на сайті Одеської міської ради (роздруківка рішення додавалась). В додатку даного рішення, в п. 51 значиться об`єкт громадська будівля пам`ятки архітектури та містобудування (будинок Руссова) загальною площею 5022 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21, яку відповідач без аукціону передає в оренду третім особам.
Так, у разі задоволення вищезгаданих позовних вимог, та скасування рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 03.07.2020 року №237 «Про реєстрацію права комунальної власності територіальної громади м. Одеси на громадську будівлю пам`ятки архітектури та містобудування (будинок Руссова), розташовану за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21 », та скасування запису в Державному реєстрі речових прав №371б1301 щодо реєстрації за територіальною громадою міста Одеси в особі Одеської міської ради права власності на об`єкт - громадська будівля пам`ятки архітектури та містобудування (будинок Руссова) загальною площею 5022 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21, частина майна а саме: нежитлові приміщень за адресою: м. Одеса, вул. Садова 21, загальною площею 708,90 кв. м., повернуться в законе володіння та розпорядження ТОВ «ПЕТРЕКС ПЛЮС».
Однак, скаржник наголошує, що у разі вчинення Одеською міською радою (яка діє від імені територіальної громади м. Одеси) дій, а саме передачі в оренду об`єкту - громадська будівля пам`ятки архітектури та містобудування (будинок Руссова) загальною площею 5022 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Садова 21, цим самим значно утруднить або зробить неможливим виконання судового рішення, оскільки, частина майна, яка у разі задоволення позову повернеться у володіння ТОВ «ПЕТРЕКС ПЛЮС», буде перебувати у володінні третіх осіб (орендарів), а також може погіршитись за якістю на момент виконання рішення, що змусить ТОВ «ПЕТРЕКС ПЛЮС» знову звертатися до tуду за захистом своїх прав (розірвання договору оренди, вилучення майна з незаконного володіння, усунення перешкод користуванням майном, відшкодування збитків тощо).
В свою чергу, суд першої інстанції зазначив, що така підстава як припущення про передачу в оренду третім особам спірного об`єкта - громадська будівля пам`ятки архітектури та містобудування (будинок Руссова) загальною площею 5022 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21, не може бути безумовною підставою для забезпечення позову, тому не можна розглядати твердження позивача, які безспірні та такі, що обґрунтовують необхідність забезпечення поданого позову.
Тобто сам факт того, що Одеська міська рада заволоділа чужим майном, та уже прийняла рішення № 155-VIII від J7.03.2021 р. «Про включення до переліку другого типу об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Одеси, що підлягають передачі в оренду без проведення аукціону» не являється для суду доказом припущення заявника того, що в позивача вже відібрано майно, а в подальшому взагалі буде передано третім особам в користування.
Крім того, в ухвалі від 07.04.2021 року по справі №916/3698/20 суд першої інстанції зазначає, що вказуючи у позові та у заяві про забезпечення позову про, те що позивачу нібито належить право власності на 708,90 кв.м у складі громадської будівлі пам`ятки архітектури та містобудування (будинок Руссова), загальною площею 5022 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21, ТОВ «ПЕТРЕКС ПЛЮС» у заяві про забезпечення позову заявляє заходи забезпечення позову щодо заборони передачі в оренду усієї площі будівлі, що складає 5022 кв.м, а не лише тієї площі, про наявність прав на яку заявляється останнім, що складає 708,90 кв.м. Таким чином, суд вважає про неспівмірність та неадекватність заходів забезпечення позову.
Однак, виходячи з предмету позову, позивач ТОВ «ПЕТРЕКС ПЛЮС» оспорює саме рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 03.07.2020 року №237 «Про реєстрацію права комунальної власності територіальної громади м. Одеси на громадську будівлю пам`ятки архітектури та містобудування (будинок Руссова), розташовану за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21» та запис в Державному реєстрі речових прав №37161301 щодо реєстрації за територіальною громадою міста Одеси в особі Одеської міської ради права власності на об`єкт - громадська будівля пам`ятки архітектури та містобудування (будинок Руссова) загальною площею 5022 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21.
Отже, суд першої інстанції дійшов невірного висновку, що ТОВ «ПЕТРЕКС ПЛЮС» заявляє права лише на площу будівлі, що складає 708,90 кв.м., так як предметом спору по даній справі являється законність набуття Одеською територіальною громадою (в особі Одеської міської ради) права власності на весь будинок (Руссова), загальною площею 5022 кв.м.
Крім цього, апелянту є незрозумілим висновок суду першої інстанції про те, що позивачу нібито належить право власності на 708,90 кв.м. у складі громадської будівлі пам`ятки архітектури та містобудування (будинок Руссова), загальною площею 5022 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21, оскільки ТОВ «ПЕТРЕКС ПЛЮС» на сьогоднішній день являється єдиним власником даного об`єкта, (що підтверджується копіями Витягів з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, які наявні в матеріалах справи) та право власності ніким не скасоване.
Тому, виходячи з вищевказаного висновку, не зрозуміло чим керувався суд першої інстанції коли стверджував, що позивачу не належить право власності на 708,90 кв.м. у складі громадської будівлі пам`ятки архітектури та містобудування (будинок Руссова) загальною площею 5022 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21, а нібито належить, та що стало причиною його сумнів.
Отже, вимога позивача заборонити вчинення певних дії є співмірним заходом забезпечення позову в даному випадку, забезпечує можливість ефективного захисту права власності Позивача при поданні позовної заяви.
Скаржник зазначає, що предметом позову є визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 03.07.2020 року №237 «Про реєстрацію права комунальної власності територіальної громади м. Одеси на громадську будівлю пам`ятки архітектури та містобудування (будинок Руссова), розташовану за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21 » та скасування запису в Державному реєстрі речових прав №37161301 щодо реєстрації за територіальною громадою міста Одеси в особі Одеської міської ради права власності на об`єкт - громадська будівля пам`ятки архітектури та містобудування (будинок Руссова) загальною площею 5022 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21.
На підставі вищевказаного рішення було безпідставно зареєстровано право власності за Одеською міською радою та фактично було відібрано у позивача право власності на нерухоме майно, що дало можливість в послідуючому встановлення охорони на об`єкті та вирішено передати даний об`єкт в оренду третім особам.
ТОВ «Петрекс Плюс» звернулося до господарського суду Одеського області за захистом свого порушеного права із заявою про забезпечення позову, як ефективний засіб захисту, а безпідставна відмова у задоволенні заяві є не що іншим, як суперечність принципу верховенства права.
Невжиття зазначених заходів забезпечення позову може істотно ускладнити ефективний захист або поновлення порушених прав або інтересів позивача, за захистом яких заявник звернувся до суду, подавши позов у цій справі, оскільки у разі, якщо до закінчення розгляду цієї справи Одеська міська рада передасть вищевказане нерухоме майно в оренду третім особам, ТОВ «ПЕТРЕКС ПЛЮС» вимушений буде знову звертатися до суду за захистом своїх прав (розірвання договору оренди, вилучення майна з незаконного володіння, усунення перешкод користуванням майном, відшкодування збитків тощо).
Апелянт звертає увагу суду, що у разі задоволення позовних вимог, та скасування рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 03.07.2020 року №237 та скасування запису в Державному реєстрі речових прав щодо реєстрації за територіальною громадою міста Одеси в особі Одеської міської ради права власності на об`єкт - громадська будівля пам`ятки архітектури та містобудування (будинок Руссова) загальною площею 5022 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21, частина майна а саме: нежитлові приміщень за адресою: м. Одеса, вул. Садова 21, загальною площею 708,90 кв. м., повернуться в законе володіння ТОВ «ПЕТРЕКС ПЛЮС».
Саме з цих причин заявник звертався до суду, з проханням заборонити Одеській міській раді вчиняти певні дії, а саме: заборонити територіальній громаді міста Одеси в особі Одеської міської ради до набрання законної сили судового рішення по справі №916/3698/20, вчиняти будь-які дії, щодо передачі третім особам в оренду або в інше користування приміщення об`єкту - громадська будівля пам`ятки архітектури та містобудування (будинок Руссова) загальною площею 5022 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.05.2021 року відкрито апеляційне провадження по справі №916/3698/20 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЕТРЕКС ПЛЮС" на ухвалу Господарського суду Одеської області від 07 квітня 2021 року. Призначено розгляд справи №916/3698/20 на 08 червня 2021 року о 14-00 год.
Відповідно до приписів ст. ст. 267, 268 Господарського процесуального кодексу України, судовою колегією встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, клопотань, заяв, а також заперечень щодо заявлених клопотань.
У зв`язку тимчасовим припиненням Південно-західним апеляційним господарським судом відправки поштової кореспонденції, учасники судового процесу повідомлені про судовий розгляд шляхом надсилання ухвали суду про відкриття провадження від 14.05.2021 року на електронні адреси учасників процесу.
24.05.2021 року до суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу від відповідачів Виконавчого комітету Одеської міської ради  та Одеської міської ради, в якому останні заперечують проти доводів апеляційної скарги, вважають її необґрунтованою, безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала Господарського суду Одеської області від 07.04.2021 року у справі № 916/3698/20 підлягає залишенню без змін, адже прийнята з дотримання норм процесуального права.
07.06.2021 року до суду надійшли письмові пояснення від відповідачів по справі, в яких надано додаткові пояснення стосовно забезпечення позову, та просять залишити апеляційну скаргу без задоволення, ухвалу суду - без змін.
В судовому засіданні 08.06.2021 року представник апелянта наполягав на задоволенні апеляційної скарги, представник відповідачів - просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, ухвалу суду - без змін.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про судовий розгляд. Враховуючи обмеженість процесуального строку розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, оскільки додаткових клопотань чи заяв від сторін не надходило, а також оскільки явка сторін не визнавалась обов`язковою, судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду справи без участі представника третьої особи.
Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Відповідно до частини 1 статті 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вислухавши представників позивача та відповідачів, колегія суддів доходить наступних висновків.
Товариство з обмеженою відповідальністю "ПЕТРЕКС ПЛЮС" звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Виконавчого комітету Одеської міської ради та до Одеської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 03.07.2020 року №237 "Про реєстрацію права комунальної власності територіальної громади м. Одеси на громадську будівлю пам`ятки архітектури та містобудування (будинок Руссова), розташовану за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21", та скасування запису в Державному реєстрі речових прав №37161301 щодо реєстрації за територіальною громадою міста Одеси в особі Одеської міської ради права власності на об`єкт - громадська будівля пам`ятки архітектури та містобудування (будинок Руссова) загальною площею 5022 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що оскаржуваним рішенням Одеської міської ради протиправно позбавлено його права власності на спірне нерухоме майно.
З матеріалів справи вбачається, що 15.03.2021 року позивач звернувся із заявою про забезпечення позову, шляхом заборони територіальній громаді міста Одеси в особі Одеської міської ради до набрання законної сили судового рішення по справі №916/3698/20, вчиняти будь-які дії, щодо передачі третім особам в оренду або в інше користування об`єкт - громадську будівлю пам`ятки архітектури та містобудування (будинок Руссова), загальною площею 5022 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21.
Ухвалою господарського суду Одеської області від 17.03.2021 року відмовлено у задоволенні заява ТОВ «Петрекс Плюс» про забезпечення позову.
05.04.2021р. Товариство з обмеженою відповідальністю "ПЕТРЕКС ПЛЮС" повторно звернулось до Господарського суду Одеської області із заявою про забезпечення позову, згідно з якою заявник просить суд вжити заходи забезпечення позову, шляхом заборони територіальній громаді міста Одеси в особі Одеської міської ради до набрання законної сили судового рішення по справі №916/3698/20, вчиняти будь-які дії, щодо передачі третім особам в оренду або в інше користування об`єкт - громадську будівлю пам`ятки архітектури та містобудування (будинок Руссова) загальною площею 5022 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21.
Обґрунтовуючи заяву, заявник зазначає, що 17 березня 2021 року на сесії Одеської міської ради прийнято рішення Одеської міської ради № 155-VII1 від 17.03.2021 р. "Про включення до переліку другого типу об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Одеси, що підлягають передачі в оренду без проведення аукціону, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 03.02.2021 р. № 62-V1II, додаткових об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Одеси, що підтверджується за посиленням ( https://omr.gov.ua/ua/acts/council/183496/).
Також заявник зазначає, що намір передати Одеською міською радою вищевказаний об`єкт в оренду підтверджується рішенням, яке розміщене на сайті Одеської міської ради (роздруківка рішення додається). В додатку даного рішення, в п. 51 значиться об`єкт громадська будівля пам`ятки архітектури та містобудування (будинок Руссова) загальною площею 5022 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21., яку відповідач без аукціону передає в оренду третім особам.
Отже, заявник вважає, що у разі вчинення Одеською міською радою (яка діє від імені територіальної громади м. Одеси) дій, а саме передачі в оренду об`єкта - громадська будівля пам`ятки архітектури та містобудування (будинок Руссова) загальною площею 5022 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Садова 21, цим самим значно утруднить або зробить неможливим виконання судового рішення, оскільки, частина майна, яка у разі задоволення позову повернеться у володіння ТОВ "ПЕТРЕКС ПЛЮС", буде перебувати у володінні третіх осіб (орендарів), а також може погіршитись за якістю на момент виконання рішення, що змусить ТОВ "ПЕТРЕКС ПЛЮС" знову звертатися до суду за захистом своїх прав (розірвання договору оренди, вилучення майна з незаконного володіння, відшкодування збитків тощо).
Отже, враховуючи всі факти, з метою запобігання передачі спірного об`єкта в оренду третім особам, що в подальшому утруднить виконання рішення або може взагалі унеможливити його виконання, а також зробить неефективним захист та поновлення порушеного права, заявник просить задовольнити заяву про забезпечення позову.
Забезпечення позову врегульовано главою 10 Господарського процесуального кодексу України.
Відповідно до ст.136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до ст.137 ГПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.
Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.
Необхідною умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача (відповідачів) на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.
Таким чином, в ухвалі про вжиття заходів до забезпечення позову має міститись мотивований висновок про те, як невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.
Судова колегія зазначає, що забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.
У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
За висновком об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладеним у постанові від 16 серпня 2018 року у справі № 910/1040/18, умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами немайнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
При цьому, в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.
Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). 
Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.
Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.
Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.
Дослідивши наявні матеріали справи, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для забезпечення позову у даній справі, виходячи з наступного.
Обранням належного, відповідно до предмета спору заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.
Згідно   зі ст. 73 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.
Відповідно до статей  74 - 79 ГПК України      кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.
За загальним правилом обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.
Судова колегія роз`яснює, що заходи забезпечення позову повинні узгоджуватися з предметом та підставами позову, а особа, що заявляє про необхідність вжиття заходів забезпечення позову судом, зобов`язана довести зв`язок між неприйняттям таких заходів і утрудненням чи неможливістю виконання судового акту. 
Крім того, заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із позовними вимогами.
Дослідивши наявні матеріали справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви ТОВ «Петрекс Плюс» про забезпечення позову, з наступних підстав.
Як вбачається з позову, ТОВ "ПЕТРЕКС ПЛЮС" заявлено позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 03.07.2020 року № 237 "Про реєстрацію права комунальної власності територіальної громади м. Одеси на громадську будівлю пам`ятки архітектури та містобудування (будинок Руссова), розташовану за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21", та скасування запису в Державному реєстрі речових прав № 37161301 щодо реєстрації за територіальною громадою міста Одеси в особі Одеської міської ради права власності на об`єкт - громадська будівля пам`ятки архітектури та містобудування (будинок Руссова) загальною площею 5022 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21.
Оскільки заявлені позовні вимоги про скасування судом рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради та запису, вчиненого державним реєстратором, є немайновими,  колегія суддів згодна з висновком суду першої інстанції про те, що у разі задоволення позову оскаржувані рішення та запис будуть скасовані безпосередньо рішенням суду, та виконання рішення не вимагатиме здійснення будь-яких дій, оскільки рішення та запис, визначені предметом спору у даній судовій справі, будуть скасовані безпосередньо рішенням суду, що, відповідно, не вимагатиме вжиття додаткових дій з метою його скасування на виконання рішення суду.
Основним доводом апеляційної скарги є посилання скаржника на прийняте Одеською міською радою рішення № 155-VIII від 17.03.2021 р. «Про включення до Переліку другого типу об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Одеси, що підлягають передачі в оренду без проведення аукціону, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 03.02.2021 р. № 62-VIII, додаткових об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Одеси, що підтверджується за посиланням (https://omr.gov.ua/ua/acts/council/183496/). (т.2 а.с.81-89).
В додатку даного рішення, в п. 51 значиться об`єкт громадська будівля пам`ятки архітектури та містобудування (будинок Руссова) загальною площею 5022 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21, для «розміщення бюджетної організації».
Колегія суддів відхиляє доводи скаржника про те, що у разі передачі Одеською міською радою в оренду спірного об`єкту - громадської будівлі пам`ятки архітектури та містобудування (будинок Руссова) загальною площею 5022 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Садова 21, цим самим значно утруднить або зробить неможливим виконання судового рішення, оскільки частина майна, яка у разі задоволення позову повернеться у володіння ТОВ «ПЕТРЕКС ПЛЮС», буде перебувати у володінні третіх осіб (орендарів), а також може погіршитись за якістю на момент виконання рішення.
Такі посилання  ТОВ «ПЕТРЕКС ПЛЮС»  щодо погіршення стану нерухомого майна є лише припущенням, натомість, суд враховує доводи відповідачів про те, що ремонтно-реставраційні роботи щодо будівлі пам`ятки, розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21, фактично завершені ще наприкінці 2019 року. У той же час, приміщення будівлі не експлуатуються, не опалюються, що може призвести до її пошкодження. Натомість, використання цих приміщень та їх належна експлуатація безумовно дозволить зберегти будівлю, що відповідатиме інтересам суспільства, які в будь-якому випадку мають превалювати над комерційними інтересами позивача.
Крім того, колегія суддів враховує, що відповідно до ч. 3 ст. 15 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» №157-ІХ, підприємствам, установам і організаціям, що отримали в оренду державне та/або комунальне майно без проведення аукціону, заборонено укладати договори суборенди щодо цього майна. Громадським організаціям ветеранів, реабілітаційним установам для осіб з інвалідністю та дітей з інвалідністю, народним депутатам України і депутатам місцевих рад, громадським об`єднанням фізкультурно-спортивної спрямованості, утвореним ними закладам фізичної культури і спорту, визначеним абзацом чотирнадцятим частини другої цієї статті, закладам охорони здоров`я, які надають стаціонарну медичну допомогу пацієнтам з коронавірусною хворобою (COVID-19), що отримали в оренду державне та/або комунальне майно без проведення аукціону, заборонено використовувати його в комерційних цілях.
Крім того, судова колегія зауважує, що надання спірного об`єкта в оренду не є його відчуженням, натомість можливе розміщення у вказаній будівлі певних установ та організацій соціально-культурної спрямованості на умовах оренди не є його відчуженням згідно із законом і жодним чином не може перешкоджати виконанню рішення суду у разi задоволення позову, адже у такому випадку оскаржувані рішення та запис будуть скасовані безпосередньо рішенням суду.
За таких обставин, оскільки заявником не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення відповідачем будь-яких дій, спрямованих на уникнення виконання рішення у даній справі, а також не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження наявності обставин, які можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.
За таких обставин, ухвала Господарського суду Одеської області від 07 квітня 2021 року по справі  №916/3698/20 підлягає залишенню без змін, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЕТРЕКС ПЛЮС" - залишенню без задоволення.

Керуючись ст. ст. 129, 136-137, 269, 270, 271, п.1 ч.1 ст.275, ст. 276,  280 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЕТРЕКС ПЛЮС" залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду Одеської області від 07 квітня 2021 року по справі №916/3698/20 залишити без змін.
Постанова відповідно до вимог ст. 284 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Повний текст постанови складено 14.06.2021 року

          Головуючий суддя                                                  А.І. Ярош  

          Судді                                                                       Г.І. Діброва

                                                                                Н.М. Принцевська