ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
12 травня 2021 року           справа №360/4783/20 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Міронової Г.М., суддів: Геращенка І.В., Казначеєва Е.Г.,  розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу   адвоката Шурхна Кирила Анатолійовича в інтересах ОСОБА_1  на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 04 березня 2021 р.   у справі  № 360/4783/20 (головуючий І інстанції О.В. Захарова)  за позовом  адвоката Шурхна Кирила Анатолійовича в інтересах ОСОБА_1  до  Головного управління Національної поліції в Луганській області   про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, 
                                                                                                                                                                                    
                                       ВСТАНОВИВ:

Позивач 08.12.2020 року звернувся до суду з  позовною заявою до відповідача, в якій, з урахуванням уточнень,  просив:
 1) визнати протиправною бездіяльність відповідача видалити з обліків Міністерства внутрішніх справ України та зі своїх інформаційних баз відомості про те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 03.01.2013 Алчевським МВ УМВСУ в Луганській області повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 185 КК України, кримінальне провадження від 12.12.2012 № 12012030170000343, в рамках зазначеного кримінального провадження з 03.01.2013 розшукується Алчевським МВ ГУМВСУ в Луганській області, як особа, яка переховується від органів досудового розслідування. Розшукова справа № 14413 від 12.07.2013;
2) зобов`язати відповідача видалити з обліків Міністерства внутрішніх справ України та зі своїх інформаційних баз відомості про те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 03.01.2013 Алчевським МВ УМВСУ в Луганській області повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 185 КК України, кримінальне провадження від 12.12.2012 № 12012030170000343, в рамках зазначеного кримінального провадження з 03.01.2013 розшукується Алчевським МВ ГУМВСУ в Луганській області, як особа, яка переховується від органів досудового розслідування. Розшукова справа № 14413 від 12.07.2013 (а.с. 1-4, 18-19).
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 4 березня 2021 року у справі № 360/4783/20   у задоволенні позовних вимог відмовлено (а.с. 46-49).
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій  просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення,  яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги  зазначає, що кримінальне провадження щодо позивача, якщо воно і існувало, залишилось на непідконтрольній території, що унеможливлює розгляд вказаного кримінального провадження;  в правоохоронних органах, які розташовані на підконтрольній українській владі території, відсутні будь-які матеріали кримінальних проваджень стосовно позивача.
Разом з тим, внесені відомості щодо позивача до системи єдиного обліку злочинів і осіб, які їх вчинили, перешкоджають життєдіяльності позивача та пересуванню за межі України.
Посилається на постанову Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 808/316/18.
У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – залишити без змін. 
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково  поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів  та вимог апеляційної скарги.
Згідно  п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.
Судами  першої  та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , що підтверджується паспортом НОМЕР_1 , виданим Брянківським МС УДМС України в Луганській області (а.с. 6).
Зі свідоцтва про шлюб від 26.07.2013 серії НОМЕР_2 вбачається, що позивач до реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 мав прізвище, ім`я, по-батькові ОСОБА_4 (а.с.7).
За інформацією, наданою Управлінням інформаційно-аналітичної підтримки Головного управління Національної поліції в Луганській області від 15.01.2021 вих. № 159/111/20-2021, за даними персонально-довідкового обліку єдиної інформаційної системи МВС ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є особою, яка неодноразово була притягнутою до кримінальної відповідальності та засудженою за скоєння злочинів. Востаннє, наявна інформація про повідомлення 03.01.2013 Алчевським МВ УМВСУ в Луганській області про підозру у скоєнні злочину, передбаченого частиною третьою статті 185 КК України. Кримінальне провадження зареєстроване в ЄРДР за № 12012030170000343 (а.с. 35). 
Витяг з ІП «Розшук» ІІПС ОВС щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідчить: станом на 02.03.2021 позивач значиться у розшуку як особа, яка переховується від органів досудового розслідування, за кримінальним провадженням 12012030170000343 порушеним 12.12.2012, із обранням запобіжного заходу у вигляді взяття під варту (а.с. 41 зв. бік).
За змістом довідки МВС України серії ІІА № 2236378 на території України станом на 24.11.2020 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , незнятої чи непогашеної судимості не має та є особою, якій 03.01.2013 Алчевським МВ УМВСУ в Луганській області повідомлено про підозру у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, кримінальне провадження № 12012030170000343 від 12.12.2012. В рамках зазначеного кримінального провадження з 03.01.2013 розшукується Алчевським МВ УМВСУ в Луганській області, як особа, яка переховується від органів досудового розслідування (а.с. 8). 
04.12.2020 адвокат Шурхно К.А. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Національної поліції в Луганській області з заявою від 02.12.2020, в якій просив виключити ОСОБА_1 з системи єдиного обліку злочинів та осіб, які їх вчинили (а.с. 10).
Листом від 14.12.2020 № 7912/111/18/03-2020 слідче управління Головного управління Національної поліції в Луганській області повідомило представника позивача адвоката Шурхно К.А. про те, що за даними Єдиного реєстру досудових розслідувань ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 12012030170000343 від 12.12.2012 повідомлено про підозру у скоєнні злочину, передбаченого частиною третьою статті 185 КК України, яке рахується за слідчим підрозділом Алчевського МВ УМВСУ в Луганській області, та прокурором не визначено підслідність у даному кримінальному провадженні. Місто Алчевськ входить до списку населених пунктів, на території яких органи державної влади України не здійснюють свої повноваження, тому доступ до матеріалів кримінального провадження  12012030170000343 від 12.12.2012 відсутній, у зв`язку з чим відсутня можливість вивчити матеріали кримінального провадження (а.с. 20).
Спірним у справі є правомірність дій відповідача щодо  не видалення з обліків Міністерства внутрішніх справ України та зі своїх інформаційних баз відомості про те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 03.01.2013 Алчевським МВ УМВСУ в Луганській області повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 185 КК України, кримінальне провадження від 12.12.2012 № 12012030170000343, в рамках зазначеного кримінального провадження з 03.01.2013 розшукується Алчевським МВ ГУМВСУ в Луганській області, як особа, яка переховується від органів досудового розслідування. Розшукова справа № 14413 від 12.07.2013. 
При вирішенні справи суд виходить з наступного.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі – Закон № 580-VIII).
Статтею 1 Закону № 580-VIII визначено: Національна поліція України – це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Частиною першою статті 8 Закону № 580-VIII обумовлено, що поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Повноваження поліції у сфері інформаційно-аналітичного забезпечення та формування інформаційних ресурсів передбачено статтями 25, 26 Закону № 580-VIII.
Пунктом 1 частини другої статті 25 цього Закону окреслено, що поліція в рамках інформаційно-аналітичної діяльності формує бази (банки) даних, що входять до єдиної інформаційної системи МВС.
Поліція наповнює та підтримує в актуальному стані бази (банки) даних, що входять до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України, стосовно розшуку підозрюваних, обвинувачених (підсудних) осіб, які ухиляються від відбування покарання або вироку суду  (пункт 3 частини першої статті 26 Закону № 580-VIII).
Частиною першою статті 27 Закону № 580-VIII встановлено, що поліція має безпосередній оперативний доступ до інформації та інформаційних ресурсів інших органів державної влади з обов`язковим дотриманням Закону України «Про захист персональних даних».
За правилами частин першої та другої статті 28 Закону № 580-VIII поліція вживає всіх заходів для недопущення будь-яких порушень прав і свобод людини, пов`язаних з обробкою інформації. Поліцейські несуть персональну дисциплінарну, адміністративну та кримінальну відповідальність за вчинені ними діяння, що призвели до порушень прав і свобод людини, пов`язаних з обробкою інформації.
Статтею 1 Закону України від 02.10.1992 № 2657-XII «Про інформацію» (далі Закон № 2657) занотовано, що інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.
Серед основних принципів інформаційних відносин статтею 2 Закону № 2657  закріплено правомірність одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації.
За унормуванням статті 1 Закону України від 1 червня 2010 року № 2297-VI «Про захист персональних даних» (далі - Закон № 2297-VI) цей Закон регулює правові відносини, пов`язані із захистом і обробкою персональних даних, і спрямований на захист основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на невтручання в особисте життя, у зв`язку з обробкою персональних даних.
Цей Закон поширює свою дію на діяльність з обробки персональних даних, яка здійснюється повністю або частково із застосуванням автоматизованих засобів, а також на обробку персональних даних, що містяться у картотеці чи призначені до внесення до картотеки, із застосуванням неавтоматизованих засобів.
Відповідно до статті 5 Закону № 2297-VI об`єктами захисту є персональні дані.
Мета обробки персональних даних має бути сформульована в законах, інших нормативно-правових актах, положеннях, установчих чи інших документах, які регулюють діяльність володільця персональних даних, та відповідати законодавству про захист персональних даних (частина перша статті 6 Закону № 2297-VI).
Персональні дані мають бути точними, достовірними та оновлюватися в міру потреби, визначеної метою їх обробки (частина друга статті 6 Закону № 2297-VI).
Частиною першою статті 12 Закону № 2297-VI встановлено: збирання персональних даних є складовою процесу їх обробки, що передбачає дії з підбору чи впорядкування відомостей про фізичну особу. 
Суб`єкт персональних даних має право пред`являти вмотивовану вимогу щодо зміни або знищення своїх персональних даних будь-яким володільцем та розпорядником персональних даних, якщо ці дані обробляються незаконно чи є недостовірними  (пункт 6 частини другої статті 8  Закону № 2297-VI).
Відповідно до пункту 1.3 Положення про Інтегровану інформаційно-пошукову систему органів внутрішніх справ України, затвердженого наказом МВС України від 12.10.2009 року № 436 (далі - Положення № 436), Інтегрована інформаційно-пошукова система органів внутрішніх справ України (далі - ІІПС) - це сукупність організаційно-розпорядчих заходів, програмно-технічних та інформаційно-телекомунікаційних засобів, що забезпечують формування та ведення довідково-інформаційних, оперативно-розшукових обліків, авторизований доступ до інформаційних ресурсів ІІПС.
Метою створення ІІПС є об`єднання існуючих в органах та підрозділах внутрішніх справ України (далі - ОВС) інформаційних ресурсів в єдиний інформаційно-аналітичний комплекс із використанням сучасних інформаційних технологій, комп`ютерного та телекомунікаційного обладнання для підтримки оперативно-службової діяльності органів і підрозділів внутрішніх справ, суттєвого зміцнення їх спроможності протидії та профілактики злочинності (пункт 2.1 Положення № 436).
В абзаці 3 пункту 3.1 Положення № 436 визначено, що інформаційними ресурсами (об`єктами обліку) ІІПС є об`єктивно поєднаний набір відомостей, що безпосередньо стосується осіб, кримінальних та адміністративних правопорушень, а також інших подій, який накопичується в процесі службової діяльності ОВС в обсязі, структурі й порядку, що визначаються завданнями, покладеними на ОВС, відповідно до чинного законодавства. До складу інформаційних ресурсів належать відомості щодо, зокрема, осіб, які переховуються від органів досудового розслідування, слідчого судді, суду або ухиляються від відбування кримінального покарання, пропали безвісти, та в інших випадках, передбачених законами України.
Джерелами формування інформаційних ресурсів ІІПС згідно з пунктом 3.2 Положення № 436 є, зокрема, зареєстровані в ОВС заяви і повідомлення про кримінальні та адміністративні правопорушення, кримінальні провадження.
Інформація, що обробляється в ІІПС, є власністю держави і підлягає захисту відповідно до чинного законодавства (пункт 3.3 Положення № 436).
Пунктом 4.2 Положення № 436 визначено, що держателем (власником) ІІПС є Міністерство внутрішніх справ України. 
Згідно з пунктом 4.3 Положення № 436 розпорядником ІІПС є Департамент інформаційно-аналітичного забезпечення МВС.
Повноваження розпорядника ІІПС на регіональному рівні надаються управлінням (відділам) інформаційно-аналітичного забезпечення ГУМВС, УМВС.
Пунктом 7.2 Положення № 436 передбачено, що МВС забезпечує використання інформації, що зберігається в інформаційних підсистемах ІІПС, виключно зі службовою метою згідно з чинним законодавством.
За довідкою МВС України серії ІІА № 2236378 на території України станом на 24.11.2020 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , незнятої чи непогашеної судимості не має та є особою, якій 03.01.2013 Алчевським МВ УМВСУ в Луганській області повідомлено про підозру у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, кримінальне провадження № 12012030170000343 від 12.12.2012. В рамках зазначеного кримінального провадження з 03.01.2013 розшукується Алчевським МВ УМВСУ в Луганській області, як особа, яка переховується від органів досудового розслідування (а.с. 8).
Як вже зазначено вище, відповідно до пункту 6 частини другої статті 8 Закону № 2297-VI суб`єкт персональних даних має право пред`являти вмотивовану вимогу щодо зміни або знищення своїх персональних даних будь-яким володільцем та розпорядником персональних даних, якщо ці дані обробляються незаконно чи є недостовірними.
Позивачем не доведено, що персональні дані щодо нього, які містяться в персонально-довідковому обліку єдиної інформаційної системи МВС України, обробляються незаконно або є недостовірними.
Матеріали справи не містять відповідних офіційних документів, які б доводили, що інформація, яка обробляється стосовно позивача в персонально-довідковому обліку, є неповною та неточною, а позивачем суду не надано відповідних доказів в підтвердження чи спростування протилежного.
Крім того, взагалі відсутні докази звернення позивача з заявою щодо зміни або знищення персональних даних в матеріалах справи. Звернення представника позивача з адвокатським запитом не може замінити в спірних правовідносинах обов`язку позивача звертатися до суб`єкта владних повноважень особисто.
Інструкція про порядок формування, ведення та використання оперативно-довідкового і дактилоскопічного обліку   в органах внутрішніх справ та органах (установах) кримінально-виконавчої системи України  затверджена Наказом МВС України та ДДУПВП 23 серпня 2002 р. № 823/188 та зареєстрована в Міністерстві  юстиції України  9 вересня 2002 р.  за № 738/7026 визначає  порядок  формування,  ведення   та   використання  оперативно-довідкового  і дактилоскопічного обліку в органах    внутрішніх  справ  та  органах  (установах) кримінально-виконавчої системи України.
Відповідно до п.п. «в» п. 11.1 Інструкції № 823/188 з  оперативно-довідкових  картотек  ДІТ  при   МВС   та  територіальних УОІ-ВОІ вилучаються: облікові документи на осіб,  притягнутих  до  кримінальної  відповідальності як обвинувачені, кримінальні справи стосовно яких припинені на стадії досудового слідства на  підставі  реабілітації або відносно яких судом прийнято виправдувальний вирок.
Разом з тим, позивач є  особою, якій 03.01.2013 Алчевським МВ УМВСУ в Луганській області повідомлено про підозру у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, кримінальне провадження № 12012030170000343 від 12.12.2012. В рамках зазначеного кримінального провадження з 03.01.2013 розшукується Алчевським МВ УМВСУ в Луганській області, як особа, яка переховується від органів досудового розслідування.
Використання поліцією відображених у єдиній інформаційній системі МВС відомостей, як і інша діяльність цього органу відповідно до положень Закону України «Про Національну поліцію» може здійснюватися виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Законом № 580-VIII передбачено повноваження поліції щодо формування, наповнення та підтримання в актуальному стані баз даних єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України стосовно зареєстрованих кримінальних правопорушень, результатів їх розгляду у судах, а також обвинувачених, обвинувальний акт щодо яких направлено до суду.
Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що діяльність уповноважених службових осіб поліції, як і інших правоохоронних органів, щодо інформаційного наповнення єдиної інформаційної системи МВС полягає в офіційному фіксуванні здійснених у кримінальному провадженні процесуальних дій та прийнятих процесуальних рішень і є похідною від них. Внесення відповідно до закону відомостей до інформаційних баз само по собі не впливає на юридичне становище особи, не змінює характеру й обсягу її прав та обов`язків та існуючого стану правовідносин.
Суд зауважує, що апелянт вказує на те, що кримінальне провадження щодо позивача, якщо воно і існувало, залишилось на непідконтрольній території, що унеможливлює розгляд вказаного кримінального провадження, однак  відсутні докази звернення позивача з заявою про відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження.
Посилання апелянта на постанову Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 808/316/18 до уваги судом не приймається, оскільки обставини у справах не є тотожними.
Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.  
Відповідно до  ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу А в ч. 2 ст. 77 КАС України відзначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок  щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на приписи ст. 77 КАС України стосовно обов`язку доказування правомірності своїх дій суб`єктом владних повноважень  відповідачем  доведено, що,  приймаючи спірне рішення,  він діяв правомірно.
У контексті оцінки доводів касаційної скарги Верховний Суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається.
Керуючись статями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,  
                                                     
                                       ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  адвоката Шурхна Кирила Анатолійовича в інтересах ОСОБА_1  на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 04 березня 2021 р.   -  залишити без задоволення.
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 04 березня 2021 р.   у справі  № 360/4783/20   - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не  підлягає касаційному оскарженню крім  випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення   складено 12 травня 2021 року.

Головуючий  суддя                                                          Г.М. Міронова                                                   

Судді                                                                                  І.В. Геращенко
                                                                                   
                                                                                           Е.Г. Казначеєв