ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/3853/20                                                                    Суддя (судді) першої інстанції: Тихоненко О.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  20 травня 2021 року                                                                                            м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого-судді          Парінова А.Б.,
суддів:                    Беспалова О.О.,
                                        Ганечко О.М.,          
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2020 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернігівській області  про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень- рішень, -
В С Т А Н О В И В:
До Чернігівського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 - фізична особа-підприємець з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області, в якому просила суд:
- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 07.07.2020 № 00002020505 та № 00002030505, якими до неї застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів в розмірі по 17000,00 грн, кожним.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач всупереч визначених у ліцензіях, на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами, кінцевої дати їх дії застосував штрафні санкції.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2020 року позов задоволено у повному обсязі.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу, відповідно до змісту якої, апелянт посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на обставини аналогічні викладеним в акті перевірки та запереченнях на позов та разом з цим наголошує, що нормами чинного законодавства передбачені чіткі строки та терміни видачі ліцензій, а саме ліцензія на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями видається терміном на один рік. Звертає увагу суду, що суб`єкт господарювання має право здійснювати торгівлю алкогольними напоями до дати зазначеної в ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями, при цьому останнім днем торгівлі буде дата, що передує даті, зазначеній в такій ліцензії (як приклад: «початок дії ліцензії з 01.01.2019», а останній день її дії 31.12.2019 року, а не 01.01.2020 року).
Водночас, за твердженням апелянта, вказані обставини не були враховані судом першої інстанції при вирішенні даного спору, що мало наслідком прийняття незаконного та необґрунтованого рішення, що відповідно до приписів ст. 317 КАС України є підставами для його скасування та прийняття нового рішення про відмову у задоволенні позову.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 грудня 2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2020 року та на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України призначено справу до апеляційного розгляду у порядку письмового провадження.
Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.
З метою повного та всебічного встановлення обставин справи, колегією суддів ухвалено рішення про продовження апеляційного розгляду даної справи на строк, що не перевищує п`ятнадцяти днів.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Як було встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач з 13.03.2017 є фізичною особою-підприємцем (а.с.29-31) та отримала ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами (кафетерій, за адресою АДРЕСА_1 ) терміном дії з 06.04.2019 по 06.04.2020, кожна (а.с.11-12).
Також, з матеріалів справи вбачається, що позивач має ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами (кафетерій, за адресою АДРЕСА_1 ) терміном дії з 07.04.2020 по 07.04.2021, кожна (а.с. 27, 28).
На підставі наказу від 15.06.2020 № 813 (а.с.26) та направлень на перевірку від 15.06.2020 № 932, № 933 посадовими особами ГУ ДПС у Чернігівській області проведено фактичну перевірку кафетерію, що належить позивачу, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , за результатами якої складено акт фактичної перевірки за дотриманням суб`єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій від 16.06.2020                                                    № 0135/25/08/ НОМЕР_1 /РРО (надалі - акт перевірки) (а.с.24-25), який позивачем не підписано та від отримання якого остання відмовилась.
Вказаною перевіркою встановлено порушення вимог Закону України від 19.12.1995        № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», а саме: на господарський одиниці здійснювалась реалізація алкогольних напоїв та тютюнових виробів без придбання відповідних ліценцій, оскільки, ліцензія на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями № 25080308201900487 строк використання якої закінчився 05.04.2020 та ліцензія на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами № 25080311201900382 строк використання якої закінчився 05.04.2020, та наступні № 25080308202000602 на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями строк якої починається 07.04.2020 та ліцензія на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами № 25080311202000503 строк використання якої починається від 07.04.2020. Таким чином, контролюючим органом зазначено, що 06.04.2020 о 10 год. 50 хв. згідно чека № 6125 було реалізовано дві пачки цигарок «Марвел» демі 6 по ціні 40,50 грн на загальну суму розрахунку 81,00 грн, 06.04.2020 о 14 год. 30 хв. згідно чеку № 6127 було реалізовано дві пляшки пива «Бочкове» 1,150 л по ціні 38,00 грн, 06.04.2020 о 15 год. 00 хв. згідно чека № 6128 було реалізовано Медофф оригінал еліт експорт» 0,2 л 38% по ціні 48,00 грн. без придбання відповідних ліцензій. Вказані обставини встановлені згідно з електронними звітами, що надходять на сервери Державної податкової служби України.
Не погоджуючись з висновками акту перевірки позивачем 26.06.2020 подано заперечення (а.с.22), які визнані ГУ ДПС у Чернігівській області не достатньо обґрунтованими (а.с.20-21).
На підставі вказаних висновків акту перевірки ГУ ДПС у Чернігівській області прийнято податкові повідомлення-рішення від 07.07.2020:
- № 00002020505, яким застосовано суму штрафних санкцій у розмірі 17000,00 грн за порушення ст. 15 Закону України від 19.12.1995 № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» (а.с.7);
- № 00002030505, яким застосовано суму штрафних санкцій у розмірі 17000,00 грн за порушення ст. 15 Закону України від 19.12.1995 № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» (а.с.9). 
Не погоджуючись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивачем 15.07.2020 було подано скаргу (а.с.17-19), однак Державною податковою службою України рішенням про результати розгляду скарги від 02.09.2020 № 26813/6/99-00-06-02-06-06 оскаржувані податкові повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу позивача - без задоволення (а.с.13-15).
Вважаючи прийняті контролюючим органом податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернулась за захистом порушених прав та інтересів до суду з даним позовом.
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що терміни дії наявних у позивача станом на 06.04.2020 ліцензій особисто встановлені повноважним органом шляхом визначення конкретного календарного дня її початку та закінчення. При цьому дата закінчення поєднана з прийменником "до", у зв`язку з чим така прийменникова конструкція в українській мові, за висновком суду першої інстанції прямо вказує на зазначення кінцевої календарної дати чинності або виконання чого-небудь.
Отже, урахуванням наведеного самостійного зазначення податковим органом в ліцензіях кінцевої дати дії "до 06.04.2020" та положень  Цивільного кодексу України, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не допущено порушень вимог Закону під час здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами в останній день чинності ліцензій, а тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та такими, що підлягають скасуванню. 
Переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.
Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Основні засади державної політики щодо регулювання роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами визначено Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19.12.1995 № 481/95-ВР (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин від 02.04.2020).
Відповідно до приписів ст. 15 вказаного Закону роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.
Ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) терміном на один рік і підлягають обов`язковій реєстрації в податковому органі, а у сільській місцевості - і в органах місцевого самоврядування за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво).
Положеннями ст. 17 вказаного Закону регламентовано, що за порушення норм цього Закону щодо торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами, посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.
Зокрема, у разі роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом) до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів - у розмірі 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.
Як було встановлено судом, в матеріалах справи наявні видані позивачу 06 квітня 2019 року ліцензія на роздрібну торгівлю алкогольними напоями (реєстраційний номер №25080308201900487), яка дійсна з 06 квітня 2019 року до 06 квітня 2020 року та ліцензія на роздрібну торгівлю тютюновими виробами (реєстраційний номер №250803112011900382), яка дійсна з 06 квітня 2019 року до 06 квітня 2020 року.
Колегія суддів зазначає, що відповідний термін дії ліцензій був особисто встановлений повноважним органом шляхом визначення конкретного календарного дня їх початку та закінчення. При цьому дата закінчення поєднана з прийменником «до», у зв`язку з чим така прийменникова конструкція в українській мові прямо вказує на зазначення кінцевої календарної дати чинності або виконання чого-небудь.
Крім того, згідно із частиною першою статті 3 Європейської конвенції  про обчислення строків  від 16.05.1972 строки, обчислені у днях, тижнях, місяцях і роках починаються опівночі dies a quo і спливають опівночі dies ad quem.
За змістом статті 2 цієї Конвенції термін «dies a quo» означає день, з якого починається відлік строку, а термін «dies ad quem» означає день, у який цей строк спливає.
Відповідно до частини другої статті 4 Конвенції якщо строк обчислено у місяцях або роках, день dies ad quem є днем останнього місяця чи останнього року, дата якого відповідає dies a quo, або у разі відсутності відповідної дати - останнім днем останнього місяця.
Отже, з урахуванням наведеного граматичного аналізу вжиття в ліцензії її кінцевої дати дії «до 06 квітня 2019 року» та положень Конвенції, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про недопущення позивачем порушень вимог Закону №481/95-ВР під час здійснення роздрібного продажу алкогольними напоями та тютюновими виробами в останній день чинності відповідних ліцензій - 06 квітня 2019 року.
Разом з цим, колегією суддів встановлено, що по закінченню строку дії наведених ліцензій позивач отримав нові, в яких контролюючий орган самостійно визначив строк їх дії з 07 квітня 2020 року до 07 квітня 2021 року, тобто з наступного дня після закінчення терміну дії відповідної попередньої ліцензії.
Отже, з огляду на встановлені обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що на момент реалізації в належному фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 кафетерію алкогольних напоїв та тютюнових виробів (06 квітня 2020 року) в останньої були дійсні ліцензії на право роздрібної торгівлі такими товарами, оскільки закінченням строку їх дії є кінець доби 06 квітня 2020 року.
Аналогічної правової позиції дотримується також і Верховний Суд, про що останнім неодноразово зазначалось у постановах, зокрема, від 07 лютого 2019 року у справі №803/630/17, від 18 квітня 2019 року у справі №815/1871/16, від 23 квітня 2019 року у справі  №808/2690/17, від 23 травня 2019 року у справі №806/4990/15 та інших.
Колегія суддів зазначає, що відповідно до приписів ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Отже, з урахуванням викладеного, колегія суддів зазначає, що висновок суду попередньої інстанції у справі, що розглядається, про наявність підстав для скасування податкових повідомлень-рішень від 07.07.2020 № 00002020505 та № 00002030505, якими до позивача застосовано суми штрафних (фінансових) санкцій за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів в розмірі по 17000,00 грн за кожним, ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права.
Разом з тим, колегія суддів критично оцінює посилання апелянта про сплив річного терміну дії ліцензій, оскільки навіть за умови перевищення визначеного Законом №481/95 строку дії ліцензії платник податків не може нести за це відповідальність з урахуванням того, що термін дії останніх до 06 квітня 2020 року був визначений контролюючим органом самостійно. Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у наведених вище судових рішеннях.
Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення, не відповідають критеріям, визначеним ст. 2 КАС України, а представлені позивачем докази у своїй сукупності дають підстави вважати що оскаржувані рішення суб`єкта владних повноважень є протиправними та таким, що прийняті відповідачем необґрунтовано.
У свою чергу, апелянтом не наведено жодних обґрунтованих доводів та не надано жодних належних та допустимих доказів які б свідчили про правомірність прийнятих ним рішень у межах спірних правовідносинах.
Таким чином, з огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Разом з цим, колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції було у повній мірі встановлено обставини справи, яким надано належну правову оцінку із дотриманням діючих норм матеріально та процесуального права.
У свою чергу, вказані представником відповідача в апеляційній скарзі доводи не свідчать про наявність передбачених ст. 317 КАС України підстав для скасування рішення суду першої інстанції, зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 242-245, 308, 311, 315-316, 321-322, 325, 328-329 КАС України, суд,-
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернігівській області залишити без задоволення.
Рішення на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя                                                            А.Б. Парінов

Судді:                                                                                О.О.Беспалов

                                                                                          О.М. Ганечко