Справа № 159/5805/20  Провадження №33/802/203/21 	Головуючий у 1 інстанції:Бойчук П. Ю. 	
Категорія: ч.1 ст.130 КпАП України 	Доповідач: Гапончук  В. В.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2021 року                                                                 місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:
судді - Гапончука В.В.,
за участю 
секретаря судового засідання – Старенько Л.М.,
захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – Голошви В.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Ковельського міськрайонного Волинської області від 04 лютого 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, за ч.1 ст.130 КпАП України,
В С Т А Н О В И В:

Постановою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 04 лютого 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні. 
ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 06.11.2020 року о 15 годині 08 хвилин, на автодорозі М-07 Київ-Ковель-Ягодин 449 км керував транспортним засобом марки «Ford Transit», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: не стійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, обстановка що не відповідає дійсності. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, вчинивши тим самим адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України.
Не погоджуючись із постановою судді, особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Вважає, що постанова суду винесена без врахування доказів наявних у справі із порушенням його права на захист. Вказує на те, що справа розглянулася у його відсутності, в той час коли його ніхто про розгляд справи не повідомляв, будучи на стаціонарному лікуванні, він відслідковував про стан розгляду справи у електронному реєстрі. Вважає, що було порушено його право на захист. Суддя розглянув справу у його відсутності на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, а подане його клопотання про відкладення розгляду справи фактично відхилив, розцінивши його як затягування розгляду справи. 
Вказує на те, що у справі відсутні докази про те, що він керував транспортним засобом. Коли до нього підійшли працівники поліції автомобіль не рахувався. В авто знаходилося ще двоє людей, які теж сказали, що за кермом транспортного засобу не перебували. Також пояснення свідків, які містяться в матеріалах справи, є неправдивими, оскільки ніяких свідків на 449 кілометрі траси Київ-Ковель-Ягодин о 15.08 годині не було в той час. Як вбачається з відеоматеріалів, коли складався протокол у приміщенні відділу поліції, один із свідків зауважив, що він не був присутнім при подіях, які вказані в протоколі, однак йому роз`яснили, що він посвідчує лише факт відмовити від проходження медичного огляду водія. Вказує на порушення працівниками поліції діючого законодавства при проведенні адміністративного затримання, а також порушення права на захист при складанні протоколу про адміністративне правопорушення. До нього було застосовано спеціальні засоби (кайданки), та порушено права на захист і не призначено захисника безоплатної вторинної правової допомоги. 
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши захисника ОСОБА_1 – Голошву В.Л., який підтримав останню з мотивів, викладених в ній, та просив її задовольнити, приходжу до наступного висновку.
Відповідно до статтей 245, 252, 280 КпАП України, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, об`єктивна сторона правопорушення, полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КпАП України, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами. 
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, повністю стверджується доказами, які містяться в матеріалах справи у їх сукупності. Так, його вина у вчиненні цього адміністративного правопорушень доводиться: 
- протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №207652 від 06.11.2020 року складеного відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КпАП України (а.с.1); 
- протоколом ВН № 003966 про адміністративне затримання за ч.1 ст.130 КпАП України від 06.11.2020 року (а.с.2);
- постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 № 674922 від 06.11.2020 року складеною відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.122, ч.1 ст.126 КпАП України від 06.11.2020 року. Дана постанова ОСОБА_1 не оскаржувалася і є чинною (а.с.3);
- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які були присутніми при проведенні огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер Алкотест» 6820 на місці зупинки транспортного засобу відносно водія ОСОБА_1 , котрий керував транспортним засобом Ford Transit, номерний знак НОМЕР_1 . На вимогу працівників патрульної поліції водій відмовився пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку. Зазначене свідки підтвердили особистими підписами (а.с. 4, 5).
Згідно довідки УПП у Волинській області від 09.11.2020 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не має повторності вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.130 КпАП України; не позбавлений права керування транспортними засобами (а.с.6).
Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки у відповідності до ст.ст.251, 252 КпАП України, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом та не викликають сумніву у апеляційного суду.
При накладенні адміністративного стягнення, суд врахував фактичні обставини справи, дані про особу порушника та правильно застосував адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Постанова суду першої інстанції є законною та мотивованою, а накладене на ОСОБА_1 адміністративне стягнення відповідає вимогам ст.ст.23, 33 КпАП України. 
В ході розгляду справи апеляційним судом було допитано в якості свідків працівників поліції ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які вказали, що ними під час несення служби, а саме патрулювання автодороги М-07, було виявлено транспортний засіб марки «Ford Transit» за кермом якого перебував чоловік, який порушив правила дорожнього руху. Внаслідок переслідування вказаний автомобіль було зупинено на узбіччі автодороги. Коли під`їхали до вказано транспортного засобу то на сидінні водія нікого не було. Водій ОСОБА_1 певний проміжок часу не відкривав автомобіль та залишався замкненим у автомобілі. Через певний час він відкрив автомобіль. Водій (чоловік) знаходився в багажному відділенні, а на сидінні пасажира була жінка. В ході спілкування з ОСОБА_1 в останнього були виявлені явні ознаки алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 відмовлявся надавати документи та намагався залишити місце зупинки транспортного засобу, а тому було прийнято рішення про його затримання. Водія було доставлено до Ковельського ВП ГУНП у Волинській області, під час транспортування ОСОБА_1 до відділення поліції, останній вказував, що саме він керував автомобілем та намагався домовитись з працівниками поліції з метою уникнення адміністративної відповідальності. Вказали на те, що ОСОБА_1 у відділенні поліції було запропоновано пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер, на що останній відмовився у встановленому законом порядку в присутності двох свідків. 
В ході розгляду справи апеляційним судом було допитано свідків  ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які вказали, що були присутніми в відділенні поліції під час відмови водія ОСОБА_1 пройти огляд за допомогою спеціального технічного засобу Драгер на стан алкогольного сп`яніння. В їх присутності поліцейськими складено протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 . Вказали на те, що працівники поліції показали відео з реєстратора, на якому видно, що автомобіль ОСОБА_1 порушив правила дорожнього руху. 
Не заслуговують на увагу суду доводи особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , про те, що він не керував транспортним засобом, оскільки спростовуються відеозаписом з нагрудних камер поліцейських, а також постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 № 674922 від 06.11.2020 року, складеною відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.122, ч.1 ст.126 КпАП України.
При цьому не заслуговують на увагу суду посилання ОСОБА_1 про наявність підстав для скасування постанови внаслідок розгляду справи у його відсутності, оскільки його інтереси в судових засіданнях у суді першої інстанції представляв його захисник Голошва В.Л. 
Щодо розбіжностей, на які вказує захисник ОСОБА_1 – Голошва В.Л., в письмових поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 06.11.2020 року та наданих ними в суді апеляційної інстанції, то вони на думку суду, не є суттєвими, не спотворюють хід розвитку подій в цілому та не виправдовують ОСОБА_1 . Дані свідки були присутні в приміщенні відділення поліції в момент відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння. 
Таким чином, усі доводи апелянта, які викладені в апеляційній скарзі щодо незаконності судового рішення жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, а на думку апеляційного суду фактично спрямовані на уникнення  ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України.
На підставі викладеного, керуючись статтею 294 КпАП України, - 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 04 лютого 2021 року щодо  ОСОБА_1 залишити без змін.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду                                 Гапончук В.В.