КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
    03680 м. Київ , вул. Солом`янська, 2-а 

Номер апеляційного провадження: 22-ц/824/2166/2020                                          
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ
 
         20 квітня 2021 року                                                                м. Київ
                                                                                                              Справа № 373/1119/20
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:   
головуючого   судді-доповідача                            Ящук Т.І., 
суддів                                                                        Немировської О.В., Чобіток А.О.
 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк», яка подана представником Омельченком Євгеном Володимировичем, на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 19 жовтня 2020 року, ухвалене у складі судді Залеської А.О.,
у справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
 
встановив:
 
26 серпня 2020 року позивач АТ «Акцент-Банк» (скорочена назва АТ «А-Банк») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором  №SAMABWFC00000834217 від 18.01.2017 року, що станом на 26.07.2020 становить 25886 грн. 08 коп., яка складається з наступного: 17021 грн. 44 коп. - заборгованість за кредитом; 8564 грн. 64 коп. - заборгованість по відсоткам, 300 грн. - пеня. Також просить стягнути судові витрати в розмірі 2102 грн. 
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 18.01.2017 між ПАТ «Акцент-Банк», правонаступником якого є АТ «Акцент-Банк», та ОСОБА_1 в порядку ст. 207, ч.1 ст. 634 та ч.2 ст. 638, ч.2 ст. 642 ЦК України був укладений кредитний договір №SAMABWFC00000834217 у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,40% щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом шляхом написання Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку, які викладені на банківському сайті - https://a-bank.com.ua/terms.
Відповідно до цього кредитного договору відповідач отримав від позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач своєчасно не надавав позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, внаслідок чого має заборгованість, яка з урахуванням усіх складових боргу, станом на 26.07.2020 становить 25 886 грн. 08 коп.
Посилаючись на обов`язковість договору, позивач просить суд стягнути визначену ним суму заборгованості за кредитним договором.
 
Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 19 жовтня 2020 року відмовлено у задоволенні позову. 
Не погоджуючись з рішенням суду, представник АТ «Акцент-Банк» (АТ «А-Банк») - Омельченко Є.В. звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись його незаконність, необґрунтованість, порушення норм процесуального та матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.  
Вказує, що відповідач в Анкеті-заяві про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в А-Банку своїм підписом підтвердив факт ознайомлення з Умовами і правилами надання банківських послуг та зобов`язався в подальшому регулярно знайомитись зі змінами до них, викладеними на сайті Банку. Як вбачається з розрахунку заборгованості, боржник користувався кредитом, а тому ознайомився з Умовами і правилами надання банківських послуг у ПАТ «Акцент-Банк» і погодився з ними, оскільки даний кредитний договір є договором оферти.
Зазначає, що банком, станом на час укладання договору, на виконання відповідних положень Закону України «Про захист прав споживачів», надано всю необхідну інформацію в письмовому вигляді, результатом чого є факт підписання сторонами кредитного договору. Враховуючи, що законом не встановлений обов`язок кредитора на відібрання підпису позичальника під наданою інформацією, доказом наявності факту виконання вимог Закону України «Про захист прав споживачів» є положення ч. 2 ст. 638, ч. 2 ст. 642 ЦК України, тобто фактичне прийняття пропозиції до укладання договору дією та сплата періодичних платежів.
Звертає увагу на правову позицію Верховного Суду щодо подібних правовідносин та дійсності Умов і правил, що викладена в постанові Верховного Суду від 09.07.2018 року по справі №202/19403/13-ц, постанові Верховного Суду від 18.04.2018 року по справі №705/6051/15-ц та постанові Верховного Суду від 14.02.2018 року по справі №265/7652/15. 
Отже, отримавши  кредитну картку та користуючись  кредитними коштами, позичальник погодився з умовами, що діяли на момент зняття коштів (ч. 2 ст. 638. ч. 2 ст. 642 ЦК України, - фактичне прийняття пропозиції до укладання договору дією) і вже повинен сплачувати процентну ставку. Вказує, що якщо суд вважає, що договором  не встановлено розмір процентів,  то їх розмір необхідно визначити  на рівні облікової ставки Національного банку України (ч.1 ст. 1048 ЦК України).
Стверджує, на посилання суду на правову позицію викладену в постанові від 03.07.2019 року по справі №342/180/17 є помилковими. Зазначає, що приймаючи до уваги зазначену правову позицію, та нехтуючи вищезгаданими постановами Верховного Суду, суд першої інстанції повинен був стягнути з відповідача заборгованість за тілом кредиту, як це фактично зробив Верховний Суд у зазначеній постанові, однак судом і цю позицію не було взято до уваги.
Відзиву на апеляційну скаргу позивача відповідач ОСОБА_1  не подавав.
 
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Справу розглянуто апеляційним судом відповідно до  ст. 369 ЦПК України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.
 
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, посилаючись на правову позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 та правові висновки, викладені у постанові Верховного суду від 27 березня 2020 року у справі № 703/3063/18, виходив з того, що в порушення цих Умов та Правил, Анкета-заява не містить відомостей ні про вид банківських послуг, які заявник бажав отримати, ні процентної ставки за користування відповідними послугами, а також не містить даних про встановлення кредитного ліміту, номеру та строку дії картки її виду тощо. Крім того, позивач не надав підписаної відповідачем Пам`ятки клієнта, де були б відображені відповідні базові умови. Крім того, у позовній заяві та анкеті-заяві не вказано, коли саме кредитна карта видавалась відповідачеві, за яким номером, з яким кредитним лімітом та на яких базових умовах. Інших належних та допустимих доказів, які б підтверджували ці обставини позивач суду не надає, а також не викладає обставини та не підтверджує доказами дати та факту отримання відповідачем кредитної платіжної картки та строк її дії. 
Суд першої інстанції посилався на те, що немає підстав вважати, що відповідач дійсно отримав кредитну картку відповідного виду за анкетою-заявою від 18.01.2017. Також банком не надано доказів ознайомлення відповідача ОСОБА_1 з умовами та правилами щодо користування кредитною карткою, відповідного виду, зокрема з відсотковою ставкою, строків та порядку погашення кредиту та відповідальністю за невиконання зобов`язань, в тому числі у виді пені. Водночас, надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг, Витяг з Умов та правил надання банківських послуг - Тарифи користування кредитною карткою «Універсальна GOLD», не підписані відповідачем.
Наданий позивачем розрахунок кредитної заборгованості не є безспірним доказом існування між сторонами договірних відносин та розміру боргу, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт укладання кредитного договору та погодження з позичальником усіх істотних умов, в тому числі і процентної ставки, як поточної, так і простроченої, застосованої у відповідному розрахунку. Юридичну природу використаної у розрахунку процентної ставки на прострочену заборгованість у подвійному розмірі (88,8%) позивач не розкриває зовсім та не надає відповідних тарифів, де вона відображена. Крім того, з наданого розрахунку заборгованості неможливо встановити, скільки кредитних коштів використав відповідач аби можна було перевірити на відповідність вимогам закону вартість споживчого кредиту та встановити прострочення відповідачем грошового зобов`язання. 
Отже, відсутні правові підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Належних доказів на підтвердження отримання та не повернення відповідачем певної суми кредитних коштів банк також суду не надав.
 
З висновками суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків та пені колегія суддів погоджується, вважає їх обґрунтованими,  і такими, що відповідають матеріалам справи та  нормам матеріального права.
Звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, представник позивача посилається на те, що 18.01.2017 року відповідач приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою укладення кредитного договору №SAMABWFC00000834217 та отримання кредитної картки. На підставі  Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44.40% щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом.  
З розрахунку заборгованості, наданого позивачем до позовної заяви, вбачається, що позивач вказує на наявність у відповідача  станом на 26.07.2020 року заборгованості у сумі 25886 грн. 08 коп., яка складається з: 17021 грн. 44 коп. - заборгованість за кредитом; 8564 грн. 64 коп. - заборгованість по відсоткам, 300 грн.  - пеня. 
 
            Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
            Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
            Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
            Згідно з ст. ст. 526, 530, 610, ч.1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
            Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Статтею 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.      Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
            Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
            Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
            Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст.76 ЦПК України).
            Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
 
З матеріалів справи встановлено, що 18.01.2017 року відповідач ОСОБА_1 підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку.
            Відповідно до змісту вказаної Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку від 18.01.2017 року відповідач ОСОБА_1 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг.
            Проте заяв про оформлення на своє ім`я будь-якої із платіжних карток (карта «Універсальна», карта Gold або будь-якої іншої кредитної картки) вищевказана заява-анкета не містить. Будь-яких даних про бажаний кредитний ліміт, розмір відсоткової ставки за користування кредитом  в анкеті-заяві також не зазначено.
            Отже, Анкета-заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в А-Банку не містить відомостей, яку саме кредитну картку, на яких саме умовах та за яким тарифом з обслуговування кредитних карток просив надати відповідач.
            При цьому в Анкеті-заяві про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в А-Банку від 18.01.2017 року відсутні відомості щодо умов кредитування та узгодження з споживачем саме тих умов,  які вважав узгодженими банк. 
Довідки про умови кредитування чи Тарифів обслуговування кредитних карт, які б містили підпис відповідача ОСОБА_1 про ознайомлення з ними, матеріали справи не містять.
            Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за процентами на поточну і прострочену заборгованість за користування кредитними коштами.
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 18.01.2017 року, посилався на витяг з Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ «Акцент-Банк», що розміщені на банківському сайті: https://a-bank.com.ua/terms/ в розділі «Умови та правила» та Тарифи користування кредитною карткою «Універсальна GOLD».
Витягом із Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ «Акцент-Банк» і Тарифами користування кредитною карткою «Універсальна GOLD», що наданий позивачем на підтвердження позовних вимог, визначено, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, та інші умови.
Проте, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов та правил розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та, зокрема саме у зазначеному у цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.
Отже, будь-яких доказів на підтвердження того, що при укладенні договору про надання банківських послуг діяли Умови і правила надання банківських послуг саме в такій редакції, яка існувала на час підписання анкети-заяви, позивач суду не надав. 
З викладеного вбачається, що оскільки зазначений витяг з Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ «Акцент-банк» та Тарифи користування кредитною карткою «Універсальна GOLD» не містять підпису позичальника ОСОБА_1 про ознайомлення з ними, то позивачем не доведено розмір, порядок та умови нарахування процентів та пені, що були узгоджені сторонами при укладенні договору.    
            Крім того, матеріали справи не містять підтверджень, що саме з наданими позивачем  Тарифом користування кредитною карткою був ознайомлений відповідач і погодився з ними, підписуючи Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку, а також те, що вказаний документ на момент підписання Анкети-заяви містив умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та сплати пені саме у зазначеному витягу з Тарифів, що доданий банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.
            Крім того, роздруківка витягу з Тарифів  із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування (постанова  Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) .
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у Анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами та пені за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком витяг з Тарифів та витяг з Умов та правил не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
 
Відповідно до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
            Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17,  неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «Приватбанк» в період  з часу виникнення спірних правовідносин  до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
            Також Велика Палата Верховного Суду  у постанові від 03 липня 2019 року зазначила, що витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети, яка не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.
 
Отже,  позивачем не доведено, що між сторонами досягнуто згоди щодо розміру відсотків за користування кредитом та пені, оскільки Умови та правила надання банківських послуг і  Тарифи користування кредитною карткою «Універсальна GOLD» не містить підпису позичальника.
            За викладених обставин, суд першої інстанції, оцінюючи надані позивачем докази в їх сукупності, дійшов правильних висновків про відсутність підстав для задоволення позовних вимог АТ «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 в частині стягнення відсотків за користування кредитом та пені, оскільки позивачем не надано доказів щодо істотних умов кредитування, зокрема, розміру та порядку нарахування процентів за користування кредитними коштами та пені за несвоєчасне погашення кредиту, який погоджено між сторонами.
При цьому відсутність позову про визнання кредитного договору недійсним як оспорюваного правочину не може бути перешкодою для неврахування інтересів позичальника при вирішенні справи за позовом банку до позичальника про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Також зі змісту анкети-заяви вбачається, що укладений між сторонами кредитний договір 18.01.2017 року  у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним).
Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що оскільки Умови та правила надання банківських послуг і Тарифи користування кредитною карткою не містять підпису відповідача, а в Анкеті-заяві позичальника відсутня домовленість щодо сплати процентів за користування кредитом та пені, то вимога банку про стягнення зазначених складових заборгованості не підлягає задоволенню. 
 
Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач, підписуючи анкету-заяву, користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення заборгованості висловив свою згоду з формою договору та його умовами, колегія суддів відхиляє, оскільки зазначені посилання представника позивача не відповідають змісту Анкети-заяви, в якій зазначено лише загальну назву Умов та правил, без їх ідентифікації відповідно до дати, коли вони були затверджені, або станом на яку вони були чинні.   
Доказів, які б підтверджували, що саме надані до матеріалів справи Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи анкету-заяву, банком не надано, а відтак підстави брати їх до уваги відсутні.
Відсутність підпису відповідача на Умовах та правилах надання банківських послуг фактично надає можливість банку надавати умови у будь-якій редакції та стверджувати, що зазначені умови  погоджені з відповідачем. Зазначення у Анкеті-заяві про ознайомлення з умовами та правилами надання кредиту, без ідентифікації самих умов, як таких, що погоджені підписом відповідача, не може бути належним доказом ознайомлення та погодження відповідача саме з тією редакцією умов, на якій наполягає банк. При цьому, із наданої позивачем копії Анкети-заяви не можна зробити висновок, на які саме Умови та Тарифи, запропонованих банком, погодився відповідач. Отже, доводи апеляційної скарги в цій частині колегія суддів відхиляє. 
 
Сам по собі наданий позивачем  розрахунок заборгованості  по процентам та  пені і виписка по рахунку, без надання доказів про те, які саме умови договору щодо нарахування процентів та були узгоджені сторонами, не є підтвердженням наявності у відповідача  заборгованості, визначеному позивачем, а тому  доводи апеляційної скарги в цій частині колегія суддів відхиляє. 
Доводи апеляційної  скарги про те, що посилання суду в оскаржуваному рішенні на висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 3 липня 2019 року у справі №342/180/17, є помилковими, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки спір у даній справі виник з подібних правовідносин, що розглядались у справі № 342/180/17за результатами розгляду якої з метою формування єдиної правозастосовної практики, Великою Палатою Верховного Суду надано правовий висновок, що в свою чергу, відповідно до ч.4 ст.  263 ЦПК України, суд повинен враховувати при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.   
Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом вимог ст. 1048 ЦК України колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки такі доводи не містять обґрунтованих посилань на докази, які б підтверджували факт досягнення згоди між сторонами щодо процентної ставки за користування кредитом, а вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами з підстав та у розмірах, встановленими актами законодавства, зокрема ст. 1048 ЦК України, позивач не пред`являв.
Доводи АТ «А-Банк» в апеляційній скарзі на правові висновки, висловлені Верховним Судом в інших справах, щодо порядку укладення, форми та виконання кредитного договору, є безпідставними, оскільки в цих справах і справі, яка переглядається судом апеляційної інстанції, встановлені різні обставини.
 
            Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту, враховуючи наступне. 
З матеріалів справи вбачається, що справа розглянута у відсутності відповідача, який доводи позовних вимог не спростував, участі у змагальному процесі не брав. Отже, відповідач не надав жодного доказу на спростування факту отримання кредитних коштів.
Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Акцент-Банк» не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, колегія суддів приходить до висновку, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
У зв`язку з цим колегія суддів не погоджується з висновком суду про те, що АТ «Акцент-Банк»  не довів, що відповідач ОСОБА_1 отримав кредитні кошти, оскільки такий висновок спростовується поданими позивачем доказами, а саме: заявою ОСОБА_1 , підписаною ним особисто (а.с. 7),  розрахунком заборгованості, з якого вбачається, що позичальник користувався кредитними коштами та частково погашав кредит (а.с. 6).
Отже, колегія суддів дійшла висновку про часткову обґрунтованість доводів апеляційної скарги та наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент-Банк» суми заборгованості за тілом кредиту. 
Так, відповідно до вказаного розрахунку, заборгованість відповідача за тілом кредиту за період з 18.01.2017 року по 30.06.2020 року складає 17 021 грн. 44 коп.
Отже, відповідачем ОСОБА_1   було отримано кредитних коштів на суму 17 021 грн. 44 коп., однак  до 30.06.2020 року зазначена заборгованість сплачена відповідачем не була.  
Таким чином, оскільки відповідачем не спростовано розмір заборгованості за тілом кредиту у сумі 30.06.2020 року, то заборгованість підлягає стягненню у судовому порядку.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про часткову обґрунтованість доводів апеляційної скарги та наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1   на користь АТ «Акцент-Банк» суми заборгованості за тілом кредиту у розмірі 17 021 грн. 44 коп. за кредитним договором від 18.01.2017 року, у зв`язку з чим рішення суду підлягає скасуванню у вказаній частині на підставі ст. 376 ЦПК України з прийняттям постанови про часткове задоволення позову.
Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача;  2) у разі відмови в позові - на позивача;  3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Отже, з відповідача ОСОБА_1    на користь АТ «Акцент-Банк» пропорційно до задоволених позовних вимог підлягають стягненню судові витрати в розмірі 65, 75 % від суми сплаченого судового збору. Враховуючи, що при поданні позову позивачем було сплачено 2102 грн., при поданні апеляційної скарги - 3153 грн., то сума судових витрат, що підлягають відшкодуванню позивачу, становить: 5255 грн. х 65, 75 % = 3455 грн. 16 коп.
Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374 -  376, 381-383 ЦПК України, суд
 
постановив:
 
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» - задовольнити частково.
Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 19 жовтня 2020 року - скасувати в частині вирішення позовних вимог про стягнення заборгованості по кредиту та прийняти постанову :
Позовні вимоги Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк»  заборгованість за кредитом (тілом кредиту) в розмірі 17 021 (сімнадцять  тисячі двадцять одну) грн. 44 коп.  та судові витрати в розмірі 3455 грн. 16 коп.
В іншій частині рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 19 жовтня 2020 року - залишити без змін.
 
Позивач: Акціонерне товариство «Акцент-Банк», 49074, м. Дніпро, вул. Батумська, буд. 11, код ЄДРПОУ 14360080.
Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з  дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду з підстав, визначених ст. 389 ЦПК України,  протягом тридцяти днів  шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

    Суддя  - доповідач:                                                                    Ящук Т.І. 
 
                        Судді:                                                                        Немировська О.В.
                                                           
Чобіток А.О.